Studier öfver Ttjphitsbacillen. 321 



Lyinphoniartade bildningar kunde äfvcn iakttagas i lefver lios 2 ka- 

 niner (försök XII — XVI) samt 1 hund (försök XXVI). Tydligt inlagrade i 

 Icfverns kapillarer, på samma sätt Gaffky'), Fraenkel och Simmonds^j beskrifvit 

 det, förekommo bacillerna i försöken I, IV, IX och XXV. I alla fall kunde 

 tydliga utbugtningar af kärlväggarna ställvis observeras, sålunda talande för en 

 förökning af bacillerna på stället. 



Vid undersökning af snitt från njure förefunnos derstädes baciller i 3 

 fall (försök I, IV, IX) och då städse belägna i blodkärlen (se fig. 5) äfven 

 inne i glomeruli (se fig. 6), dcremot icke i urinkanalerna. E. Frœnkel och 

 Simmonds ange att de i kaninnjure väl påträifat baciller i kapillärerna, men 

 icke inne i glomeruli. Enligt Gaffky förekomma typhusbacillerna i mennisko- 

 njure i blodkärlen, men huruvida han funnit dem i glomeruli omnämner han 

 icke. I njure från kaninen i försöket XII äro den rikliga cellinfiltrationen och 

 de talrika blodextravasaten anmärkningsvärda. Den mikroskopiska bilden af 

 snitten har en viss likhet med den man får vid den hœmorrhagiska nephriten. 

 Några bacillgrupper kunde ej i de undersökta snitten i detta fall med säkerhet 

 konstateras. 



I mesenterialkörtlarna förekommo bacillerna inne i kärlen, men ofta 

 äfven i dylika grupper som i mjelten, samt observerades hos 4 kaniner (förs. 

 I, IV, V, IX) och 2 hundar (förs. XVIII, XXV). 



Benmärgen undersöktes på typhusbaciller endast i 3 fall näml. i för- 

 söken VIII, XII och XVI och i alla med positivt resultat. 



Genom att anlägga gelatin- och potatiskulturer från nijelte har det 

 lyckats med säkerhet uppvisa typhusbacillen hos 9 kaniner i (försöken I, IV, 

 V, VII, VIII, IX, XII, XV/XVI) och 5 hundar (i försöken XVIII, XX^ 

 XXIII, XXV, XXVI). Af dessa hade en kanin (XVI) och 2 hundar (XVIII, 

 XXVI) blifvit med afsigt aflifvade, sedan de dock visat tydliga sjukdoms- 

 symptom till följd af inoculation af typhusbaciller. Den längsta tid efter ino- 

 culation, der baciller genom kulturer kunde uppvisas^ var 14 dagar (från hund- 

 mjelte i försök XXVI). Detta är ingalunda det enda exemplet på att ty- 

 phusbacillen blifvit funnen så lång tid efter inocuktion i djurorganismen. E. 

 Frsenkel och Simmonds^) kunde uppvisa den 6 dagar derefter, Lepidi-Chioti 

 och Blasi 11, samt Chantemesse och Widal*) 12 dagar derefter. Det intres- 



') 1. c. pag. 383. 



^) 1. c. pag. 54. 



') Zeitsch. f. Hygiene. Bd. II, pag. 157. 



') Archives de Pliysiologie normale et pathologique 188«, N:o 3 pag. 174. 



42 



