Ar 1836 utuaf dåvarande prosten i Wichtis A. J. Hipping första delen af ..Neva och 

 Nyenskans intill S:t Petersburgs anläggning". Enligt hvad företalet till denna del utvisar, var 

 det Hippings afsikt att följande år utgifva den andra delen, som skulle komma „att egentligen 

 innefatta Nyenskans historia och åtföljas af flera hittils okända handlingar rörande denna 

 längesedan förstörda och förgätna stad". Denna del af arbetet har emellertid aldrig utkom- 

 mit. Manuskriptet, som år 1836 var färdigt att läggas i prassen, skall sedermera ha öfver- 

 låtits till ryska vetenskapsakademien i Petersburg, men har numera förkommit och bevaras af 

 samma akademi allenast i en rysk öfversättning, som för några tiotal år sedan var afsedd att 

 utgifvas i tryck, men befans vara af den art, att don måste underkastas en framtida, ännu icke 

 företagen revision. 



Då jag af en tillfällig anledning kom att vidtaga med efterföljande skildring, var det 

 mig fullständigt obekant, hvart Hippings manuskript tagit vägen. Ur den trykta literatureu 

 inhämtades endast en och annan sparsam notis. Hippings första del innehöll en på krönikor 

 och äldro historiska värk grundad skildring om striderna kring Nevafloden, men slutade just 

 där Nyenskans historia vidtager. Nämnvärda bidrag till kännedomen om stadens och fästnin- 

 gens öden stodo icke häller att finna i de publikationer, som sedan dess sett dagen. Min 

 skildring måste därför så godt som uteslutande grunda sig på arkivaliska undersökningar i eget 

 och främmande land. Som första tillgängliga källa erbjödo sig dä Nyens privilegiebok, dess 

 rådstuga- och käninerråtters protokoll för några år samt samlingarna af kronans räkenskaps-, 

 verifikations- och jordeböcker från Ingermauland och Kexholms län, alla förvarade i stats- 

 arkivet i Helsingfors. Det material, som ur dessa källor erhölls, kompletteiades sedan genom 

 forskningar i riksarkivet i Stockholm, där i främsta rummet riksregistraturet och de stora 

 samlingarna „Ingrica" och „Livonica", men därjämte särskilda andra mindre samlingar råd- 

 frågades. För kännedomen om ortens topografi och fortifikation utgjorde kartsamlingen i 

 svenska generalstabens arkiv så godt som den enda källan. För att såvidt möjligt förfull- 

 ständiga materialet, företog jag pä hösten 1888 en studieresa till Reval, Narva och Dorpat, 

 i hvilka städers arkiv och bibliotek jag hoppades finna ett och annat värdefullt bidrag. Den 

 skörd, som gjordes under denna resa, blef emellertid mycket klen. Jag hade specielt hoppats 

 på att få spaning på stadsrätternas protokoll under den tid Ingermauland lydde under Dor- 

 ,-pats hofrätt, sålunda intill år 1684, men alla efterforskningar i detta syfte visade sig fruktlösa. 



Min undersökning var redan slutförd och resultatet däraf färdigt att inlämnas till finska 

 vetenskapssocieteten, då jag genom Petroffs Petersburgs stads historia hlef uppmärksamgjord 

 på tillvaron af andra delen af Hippings ..Neva och Nyenskans". Med anledning häraf gjorda 

 förfrågningar ledde till de upplysningar rörande det Hippingska manuskriptet, som ofvan medde- 



