352 



lats. Ehuru jag, med hänsyn till den forskningsmetod Hipping fullföljt i sin första del och 

 på grund af de uppgifter Petroff öst ur den andra delen, förutsäg, att jag svårligen hade att 

 inhämta något af vikt, som jag icke tidigare hade kännedora af, så företog jag på hösten 1890 

 en resa till Petersburg för att genomgå Hippings literära kvarlåtenskap. Af bibliotekarien i 

 vetenskapsakademien, akademikern Kunik blef jag emellertid upplyst om, att det omtalade 

 manuskriptet icke stod till allmänt begagnande, lika litet som särskilda andra i akademiens värjo 

 befintliga handlingar, hvilka Hipping begagnat vid sitt arbete, emedan akademikern själf hade 

 för afsikt att befordra dem till tryck, sedan de blifvit behörigen reviderade. Då jag icke an- 

 sett skäl föreligga för ett uppskjutande af mitt arbetes offentliggörande tils den i decennier påtänkta 

 planen att utgifva Hippings efterlämnade arbete måhända engång komme till stånd, och då jag vid 

 närmare betraktande funnit det gagnlöst att på annat sätt tillgodogöra mig akademikern Ku- 

 niks anbud att meddela mig möjliga tillägg ur de Hippingska pappren, sedan jag dock först 

 till honom insändt en detaljerad förteckning öfver samtliga af mig begagnade aktstycken, än 

 genom att framlägga hela mitt undersökningsmaterial, så har det icke återstått för mig annat 

 än att låta mitt arbete utkomma i det skick jag kunnat gifva detsamma genom användande af 

 ofvan citerade nog rika materialsamlingar, om jag ock därigenom utsätter detsamma för möj- 

 ligheten att blifva i en framtid korrigeradt och kompleteradt genom Hippings mysteriösa 

 andra del. 



Som bilagor meddelas privilegiebrefven för staden Nyen äfvensom särskilda förteckningar 

 anslutande sig till stadens nationalitets- och handelsförhållanden. Af de kartor öfver fästnin- 

 gen och staden, som förvaras hos svenska generalstaben, bifogas i litografiskt aftryck fyra 

 de mest upplysande. Tre bland dem ha visserligen litograferats genom ryska arkeografiska 

 sällskapets försorg, men de utgöra en sådan sällsynthet åtminstone utom Ryssland, atc deras 

 tillvaro knapt i någon mån kan tagas i betraktande. 



Slutligen får jag för resp. arkivtjänstemän, och specielt för arkivarien i svenska riks- 

 arkivet, doktor Viktor Granlund, betyga min tacksamhet för de tjänster de gjort mig vid mina 

 forskningar. 



Helsingfors i maj 1891. 



C. v. B. 



