Nyenskans. 359 



Ett oeil ett lialt't sekel senare möter oss .åter Landskronas namn i det mot 

 ryssarne riktade för1)uiidsfördrag. som konung Kristofer år 1447 ingick med 

 den livländska orden, då svenskarne föilmndo sig att angriim Landskrona, Nö- 

 teborg och AVolclioAw orden Neuschloss och Koporie. Deinia torftiga uppgift 

 kan svåidigen läggas till grund för säkra konklusioner, men omöjligt är icke 

 Hippings antagande, att lyssarne återuppfört förskansningar på den nedhrända 

 borgens plats eller att ortens goda läge som handelsjtlats lockat dit en mängd 

 af oniiiä.jdens innebyggare. Från deinia tid försvinner namnet Landskrona m- 

 tideböckerna. ') 



M(»t slutet af sextonde seklet tinner man svenskarne åter inbegriima i 

 hårdnackad kamp om herraväldet öfver Nevalloden. Kort efter Johan den 

 tredjes tronbestigning utbröt mellan Sverige och Ryssland en fäjd. som med 

 några års uppehåll fortfor liela hans regeringstid. Kriget fördes till en början 

 med växlande lycka och antog å l)ägge sidorna mestadels karaktären af strid 

 för plundring och rof. Striden inträdde i ett nytt skede år Lj 80, sedan högsta 

 ledningen öfver den svensk-finska arniéen anförtrotts åt den franske adelsman- 

 nen Pontus De la (iardie. Början till dennes fälttåg invigdes med eröfringen 

 af Kexholm i november lö.SO. Följande år koncentrerade sig kiigsrörelserna 

 söder om tiiiska vilvcn. Efter en följd af segrar och lyckliga belägringar iiito- 

 gos E.st]ands och Ingermaulands befästade orter och konung Johan kunde 

 smicki-a sin fåfänga med titebi „storfiu-ste till Karelen, Ligermaiüand och She- 

 lonski Pjätin i Ryssland samt de esters i Livland hertig.'" 



') Jeiiitiir kröuikunia i Scriptores rer. svec. medii aevi, M. .\kiaiulerä utdrag ur ryska annaler i 

 tidskr. Suomi 1848, Müllers Sammlung' Eussisclier üoschii.'te V. Hijipings Xeva och Nyenskans m. m. Hip- 

 pings uppgifter om Landskronas läge strida uppenbarligen mot hvaraudra. Sida 65 säger han, att 

 tastet anlades „där Orhtaflodeu föll in i Nevan gent emot nuvarande Woskresenskiklostret [detta låter 

 ytterst underbart, då klostret ligger långt från Nevan vid Zarskojeseloperspektivet] och formerade en 

 landtndde, sålunda att Ochta, eller som deu i svenska krönikor kallas Svarta floden, raun på norra 

 sidan och Nevan på den södra". I noten 41 s. 208 — 210, där han sammanställer äldre åsikter om 

 Laudskronas läge, förlägger han åter på grund af en år IGTfi uppgjord och 1827 publicerad karta öfver 

 Ingermanland, fästet till den plats, där Nevskiklostret f. u. står [således på vänstra Nevastranden]., 

 hvarigenom Svarta floden kom att flyta söder och Nevan öster om huset. Detta antagande strider mot 

 kröuikoruas utsaga, att Nevan rann sunnau och Svarta ån nordan. Då de kartor jag haft tillgång till 

 tydligen ådagalägga, att med namnet Svarta ån betecknades nuv. Stora Ochta-floden, och då ryska 

 krönikor förlägga platsen till Ochtas utflöde i Nevan. synas mig alla skäl tala för åsikten, att Lands- 

 krona låg på högra Nevastranden, pa den af Neva och Uchta bildaile lilla lialfön. 



