366 Carl v. Bonsdorff. 



Äfven själtVa fästningen, som var blottad på manskap, kom i lyssarnes hän- 

 der. ') Denna besittning biet' dock icke långvarig. Då Griistaf Evertsson Horn 

 i september sauniia år rykte mot fästningen, fanir lian till sin förvåning denna 

 öfvergifven af fienden. Sedan äfven grefve Gustaf Adolf Lejonluifvud förenat 

 sig med Horn, uppkastades en skans, hvars 120 man starka besättning kort 

 därpå blef i tillfälle att drifva en rysk anfallsliär med blodigt huf nid tillbaka.") 

 Eftei' dessa händelser gick Nyenskaiis fritt för vidare angrepp. Krigslågan ka- 

 stade sig nu åt annat håll och slocknade så småningom ut. 



Kriget hade på ett eklatant sätt lagt i dagen den brist på förtänksamhet 

 och omsorg, som egnats bevarandet af Nyenskaiis. llyssarnes fredsbrott kom 

 visserligen oväntadt, men äfven om en under fredsåren behöflig garnison fun- 

 nits till hands i fästningen och om den öfverhetligt faststälda fortiflkationspla- 

 nen blif\àt utförd, hade ryssarnes ölverrumi)ling med lätthet kunnat af värj as. 

 Hade man sålunda dyrt fått phkta för sin försumlighet, så vai' det en oafvis- 

 1ig maning att för framtiden bättre tillgodose de kraf, som närheten till mo- 

 skoviten stälde på fästningen. A ömse sidor om riksgränsen kände man, att 

 tvekampen icke var bragt till ett åtgörande slut, utan att den fred, som vans 

 i Kardis IGIil. endast betecknade uppskjutandet, icke uppgifvandet af planen på 

 Östersjöprovinsernas införlifvande med tsarriket. 



Eent militära slväl talade sålunda högst alh^aiiigt för ett grundligt befä- 

 stande af den så viktig ansedda skansen vid Nevan, och detta icke allenast på 

 pappret, utan ock i ^'ärkligheten. Därtill kom, att Nyenskans icke endast var 

 en viktig länk i den östra fästningskedjan; såsom jag framdeles blir i tillfälle 

 att ytterligare betona, fastade svenska regeringen synnerlig vikt vid den mer- 

 kantila betydelsen af Uchtamynningens besättande. 1 tidens handelspolitik spe- 

 lade den invid fästningen Ijelägna staden en betydande roll, men för att denna 

 skulle kunna arbeta med någorlunda stor trygghet för regeringens syften, for- 



') Maj månads räkeusk. för 1656 upptaga 19 man af iifversto Bååts regemente samt 11 man in- 

 veiitariefolk (liandtvärkare, arklimästare, soldater). I jan. 1652 hade besättningen (inv. folket und.) 

 utgjort 208 man. Fin.ska statsarkivet. 



■-) Horn till riksrådet d. 17 sept. 1656 (Ingrica n:o 11); Filip Krusenstierna till reger, d. 18 

 febr. 1659 (Ingr. 12); K. E. F. Ignatius, Finland.s historia under Carl X Gustafs regering s. 91. Be- 

 sättningens storlek i slutet af 1056 uppgifver Ignatius till 130. Horn upptager i en rapport d. 18 febr. 

 1657 70 man. (Ingr. 11). 



