384 Carl v. Bonspurtf. 



hålla borgerlig rcätt och tunga.') I ett särskildt bref till generalguvernören 

 Beng-t Oxenstierna, dateradt två veckor före plakatet, men afsändt tillsammans 

 med detta, lades denne på hjärtat att med flit värka för nya iiniebyggares in- 

 flyttning till staden, vid livars förkofi'an regeringen fäste stor vikt, då endast 

 få städer funnos i den näjden. Regeringen hyste ock godt hopp om att mycket 

 folk skulle lockas af de stora förmånerna, hvilkas iakttagande generalguvernören 

 granneligen borde ötvervaka. I licenterna linge han däremot icke medgifva 

 någon lindring, ty dels var Hcenttaxan för icke länge sedan nedsatt, dels hade 

 en modération i densamma icke beviljats andra städer. Generalguvernören åla- 

 des dessutom i bref vet, „så vida det icke tillförene är äskadt", att med det 

 första låta någon god ingeniör af sticka staden med torg och gator och desig- 

 nera, hvar kyrkan, rådstugan och andra pul)lika hus skulle byggas, samt sedan 

 sända plantan till regeringen till nådig stadfästelse. I ett senare bref, dag- 

 tecknadt den 16 mars 1639, fann regeringen sig föranlåten att hos general- 

 guvernören inskärpa, att de i plakatet utfästade förmånerna gälde endast dem, 

 hvilka förbu]ido sig att som borgare kvarstanna i staden, men att plakatet 

 ingalunda tillstadde den olaga handel, som, efter livad regeringen erfarit, inri- 

 tat sig därigenom att ryska och andra frännnande köpmän, som ingen afsikt 

 hade att bosätta sig i staden, infunno sig där och idkade köpenskap med hvar- 

 andra och med landtbefolkningen. ^) 



Hade ovissheten om den nya stadens framtid och regeringens allvar med 

 dess understödjande ingifvit mången betänkligheter att lämna sitt hem för att 

 slå sig ned \k\ Nyenskans, så voro dessa farhågor nu skingrade och regerin- 

 gens allvarliga afsikter tydligen ådagalagda. Den nya stadens borgare hade 

 fått sig tillerkända vidsträkta handelsrättigheter, rätt att segla till orter så 

 inom som utom riket samt att i sin hamn mottaga utländska köpnumsskutor. 

 Dessa förmåner jämte de betydande lindringarna i kronoutskylderna kunde där- 

 för icke undgå att draga till Nyen köpmän och handtvärkare såväl från det 

 svenska rikets landamären som från andra angränsande länder. Och det goda 

 läget viå en gammal handelsväg måste af naturliga skäl bidraga till att 

 befordi'a förbindelserna med andra orter och öka lifaktigheten ijiom stadens 

 kommersiela kretsar. Det föreligger icke några uppgifter om det antal främ- 

 lingar, som under årens lopp sökte sig ett nytt värksamhetsfält i staden, icke 

 häller känner man till de åtgärder generalguvernören Oxenstierna fann sig för- 

 anlåten att vidtaga till fullgörande af det uppdrag han af regeringen fått. Man 



') Stiermuau II, 173—175. 



^) Riksreg. 1638 f. 319, 1639 f. 255. 



