3'% Carl v. Bonsdorpf. 



Till vapen och insegel för staden bestämdes ett lejon, stående emellan 

 tvänne strömmar och fattande med högra armen ett svtärd. 



På det staden måtte desto mera populeras och dess innevånare förkofras, 

 förunnades alla dem, som i staden ville \iinia burskap, till den allaredan iör- 

 lupna terminen ännu i samfälda tolf års tid, räknadt från privilegiernas utfär- 

 dande, frihet för lilla tullen, bakugnspenningarna och accisen af alt öl och bränn- 

 vin, som i staden och inom dess jurisdiktion brj^gdes och brändes; desslikes 

 och för båtsmanshållet samt städernas vanliga kontribution och andra ordinarie 

 borgerliga besvär och utlagor. 



I likhet med köpstadsmännen i stapelstäderna Vihorg och Narva ägde 

 Nyens liorgare att drifva fri seglation och handel så väl inrikes som utrikes, 

 dock köphan delsoi'dinantien och andra stadgar och ordningar oförkränkta. 



På det staden måtte till sin nödtorft och utrymme ha vissa ägor, lofvades 

 att framdeles genom ett specielt privilegium förse densamma med bekvämliga 

 lägenheter. 



Staden tilläts hålla egen källare med monopol på försäljningen af alle- 

 handa främmande drycker. Vinsten borde användas till det gemena bästa. 



Tionden af alt arf, som ur staden fördes, skulle tillfalla staden. Fast 

 egendom borde, efter mätismannaordom, lösas af i staden bofast borgare, pri- 

 vilegierade personers rätt dock iakttagen. 



Utom redan uppräknade friheter efterläts stadens innebyggare frihet för 

 omläggning, gästning och allmäiuia skjutsningar så till lands som vatten, med 

 vilkor dock att staden tillsatte gästgifvare och vissa tavernare, livilka ägde att 

 förse resande med härbärge, förtäring, skjuts och all nödig fordenskap. 



På det ingen måtte missbruka de medgifna förmånerna till att strax efter 

 frihetsårens utgång uppsäga sin borgareed och aftlytta från staden, var enhvar 

 borgare förpliktad att i åtminstone sex år efter frihetstidens upphörande kvar- 

 stanna i staden och underkasta sig borgerliga utskylder. 



Pör handtvärkeriernas befrämjande stadgades, att ingen „gångande äm- 

 betsman" må drifva sin nänng i)å landet inom fyra mils afstånd från staden. 



Ingen handtvärkare finge idka köpmansskap och ingen köpman handtvärk, 

 utan livar late sig åtnöja med en näring och drifve den med så mycket större 

 flit och allvar, på det borgerskapet så mycket mera må formeras. 



Ingen bofast borgare finge häktas för gäld så länge han kunde betala ; 

 icke häller för missgärning skull, där det icke var crimen l*saî majestatis, 

 insättas i kronans häkte, iitan blefve han beslagen med missgärning, skulle han 

 förvaras i stadens fängelse. 



