III. Iiättskipiiiiig ocli förvaltning-. 



Såväl i fuiulatioiisLrefvet af 1032 som i de tio år senare utfärdade privi- 

 legierna var det uttryckligt stadgadt, att svenska stadslagen, med de förändrin- 

 gar densamma dittils undergått eller framdeles komme att underkastas, skulle 

 gälla som norm för innevånarnes handel oeh vandel i Nyen. I öfverensstäm- 

 melse härmed ordnades rättsväsendet otdi förvaltningen efter sannna principer, 

 som vi tinna utmärka den svenska stadsstyrelsen under sjuttonde seklet. Det 

 kan icke ifrågakonuna att här närmare utveckla denna sida af samfundslifvet. 

 Vi skola åtnöja oss med att endast samla de strödda bidrag till belysande af 

 detta ämne, som handlingarna rörande Nyen lämna oss. 



Högsta uppsikten öfver lugnet och ordningen i staden utöfvade general- 

 guvernören öfver Ingermanland och Kexhohns län. Vi ha redan tidigare nämt, 

 hurusom Erik Gryllenstierna år 164'2 blef ålagd att med nit och allvar 

 vinnlägga sig om stadens förkofran. På samma sätt tillsades tvänne hans 

 efterträdare Carl Mörner (1645 — 1651) och Gustaf Evertssou Horn (1654 — 

 1657) att „Nyens stad skall generalguvernören sig jämväl låta vara befallat 

 och däruppå arbeta, huru den igenom tiUdrägelige medel må kunna bringas i 

 uppkomst.'" För att desto bättre kunna fullgöra ordres befaldes Gyllenstierna 

 att förlägga sitt ordinarie residens till Kyen, hvarest han med det första borde 

 ombesörja uppförandet af „ett visst bekvämligt rum'' med tre kamrar, afhvilka 

 det ena skulle begagnas till arkiv, det andr'a till kansli och det tredje till mot- 

 tagningsi'um för „alla sollicitant er". Äfven för Mörner bestämdes Nyen tUl 

 residens.^) Men redan år 1651, då Mörner efterträddes af Erik Stenbock, 

 blef Nyen degraderadt och Narva upphöjdt till residensstad. 



') Ingrica ii:o 1, iustrukt. för gen. guvernörer; Akiander, Evangelisk-lutherska församlingarua i 

 Iu2;ermanlands stift s. 36. 



