lY. Borgerskapet. 



ISTäi' iii])jnclan utgick till innebyggare på andra orter att nedslå sina ho- 

 pålar invid fästningen Nyenskans. gälde nppmaningen icke allenast den inger- 

 manländska liefolkningen ; icke häller inskränkte den sig till den svenska kon- 

 nngens undei'sâtar. iVndamålet var att hringa till stånd en välmående köp- 

 stad, som jämte Narva, Reval och Viborg .skulle förmedla de svensk-ryska han- 

 delsförbindelserna, icke att skapa en nationelt svensk-finsk stad som utpost mot 

 moskoviten. Fundationsbrefvet medgaf i allmänhet köpmän och näringsidkare 

 bland ^•änskapliga nationer att under de svenska lagarnas och den svenska 

 kiigsmaktens hägn fritt utveckla sin spekulationsföi'maga ^àd Nevans strand. 

 Den etnografiska prägel, Nyen erhöll, kom därför att förete ett mycket brokigt 

 utseende. 



Man äger visserligen strödda uppgifter och förteckningar öfver innevånare 

 i Nyen, men, så^'idt jag kunnat finna, mantalslängder endast för åren 1040 — 

 42. Denna l)rist gör det omöjligt att med bestämdhet uttala sig om nationali- 

 tetsförhållandena. Synnerligen gäller det om de grekisk-katolska borgare, som 

 funnos i staden. Såväl läget af staden som spridda uppgifter i handlingarna 

 tala för, att en del af befolkningen lekryterades bland Ingermanlands gre- 

 kisk-katolska imiebyggare. Dock måste deras antal från början varit l'inga 

 och senare befaim det sig väl i ytterligare attagande, isynnerhet efter kriget 

 1650 — 58, då några grekiska borgare företagit sig att hålla „särdeles conven- 

 ticula" samt underhållit förbindelser med fienden. Ofvergången till luterska 

 kyrkan utjämnade visseiiigen den klyfta, som låg i den religiösa antagonismen, 

 men, såsom bekant, voi'o dessa öfvergångar fåtaliga. 



Hufvudmassan af stadens innevånare utgjordes af finnar och svenskar, 

 jämte de luterska innebyggarene i Spaskoi pogost förenade till en gemensam 



