418 Cabl v. Bonsdorff. 



som utan åtskilnad skulle för framtiden gälla i Reval, Narva och Nyen. I 

 denna stadgades främst, att alla varor, som kommo från Ryssland landvägen 

 till Reval, Narva och Nyen, skulle vara fiia för hvarje tunga af „tull och im- 

 poster." Likaledes skulle tullfrihet åtnjutas för de varor, hvilka sjöledes fördes 

 mellan de tre städerna och antingen kommo från Ryssland eller voro afsedda 

 att dit införas. Utskeppades från någon af dessa städer ryska varor, spannmål 

 undantaget, till andra orter „än på och emellan dessa tre städer", skulle två 

 procent erläggas i tull och licent. Samma lindriga tull voro de varor undei- 

 kastade, hvilka från Tyskland, Frankrike, Spanien, England, Polen, Danmark 

 eller andra länder importerades till Reval, Narva och Nyen, vare sig de stan- 

 nade där eller fördes vidare till Ryssland. För salt skulle dock vanliga tull- 

 afgifter betalas, äfvensom för vin, såframt- det icke var destineradt till Ryss- 

 land, då endast 2 procent erlades. Såväl tsarens undersåtar som andra främ- 

 mande köpmän fingo i nämda städer året igenom idka grosshandel med hvar- 

 aiuka och med horgerskapet, spannmål, salt och vin dock undantagna, hvilka 

 varor horgerskapet ensamt hade rätt att inköpa och till de främmande försälja. 

 Dessutom tillkom tsarens folk förmånen att minut\as försälja till hvem de ville 

 soblar, mårdar, uttrar, elghudar, jufter, saftianer, sadlar och annat dylikt, men 

 tvål, handskar „och andra sådana l'inga sorter" endast i gross. Städernas ma- 

 gistrater ålades att utan tidsutdräkt slita de inhemska och utländska köpmän- 

 nen emellan föiefallande stridigheter.') 



Af det föregående framgår, hvilken vikt den svenska regeringen fäste vid 

 handelsförbindelserna med Ryssland och huru den genom undantagsförmåner 

 och lindringar i tullen sökte draga den ryska handeln till Finska viken. Det 

 tillmötesgående man här som annoistädes i riket visade ryssarne kunde dock 

 ingalunda afse endast en rikligare export af Rysslands produkter ocli ryska 

 köpmäns besök i västerlandet, utan regeringen hoppades, att de lättnader rys- 

 sarne åtnjöto i det svenska liket skulle medföra motsvarande privilegier för de 

 svenska köpmän, som besökte tsarens länder. Utan en sådan reciprocitet kunde 

 det handelspolitiska målet icke uppnås. Men i denna punkt visade det sig, att 

 svenska regeringen misstagit sig på ryssarnes eftergifvenhet. Tsaren var inga- 

 lunda hågad att öppna sitt land för s^'enskarne, tvärt om fann han det bäst 

 öfverenstämmande med sina intressen att så vidt möjligt försvåra för främlin- 

 garna tillträdet till sitt land. Öfveralt möttes de svenska köpmännen, enligt 

 deras egna uppgifter, af ett motstånd och ett godtycke, som betänkligt rubbade 

 deras affärsföretag och som icke upphörde trots de påminnelser om lidna oför- 



') Stiernman II: 532—575. 



