-i;>() Carl v. Bonsdorff. 



och Narva skulle åtnjuta „en fri handel icke mindre på tobak än andra varor. " 

 Som vilkor för frihetens åtnjutande stipulerades dock, att all den tobak, som 

 infördes till nämda städer, skulle strax ur farkosterna föras till packhuset för 

 att där uppvägas och ordentligen tullbehandlas ; när detta skett, voro köpmän- 

 nen strängeligen förbjudna att föra tobaken vidare till orter, som hörde 

 till tobaksfullmäktiges gebit. (Nyens borgare hade redan tidigare i kom- 

 merskoUegii bref varnats för varans insmugglande till Kexholms län och Fin- 

 land.) At fullmäktige beviljades som ersättning för deras förlust ett afdrag i 

 arrendesumman och rättigliet att uppbära importtullen för den till Liv-, Est- 

 och Ingermanland införslviifna tobaken. Den sålunda medgifna förändringen 

 bekräftades ytterligare åren 1672 och 1673, då kontraktet med de fullmäktige 

 och deras participanter prolongerades, först på två, sedan på tio år. Dock kla- 

 gade Nyens borgare fortfarande öfver kompaniet, af hvilken, trots handelsfri- 

 heten, den mesta tobaken togs. 8å anförde de år 1671, att kompaniet på alt 

 sätt sökte turbera borgarenes fria handel och förmå dem att afstå därifrån; 

 ehuru borgarene togo sin tobak från kompaniet för att förekomma dettas minut- 

 handel, så sålde kompaniets betjänte minutvis i staden och utsände „lösdrif- 

 vare", hvilka i landsorten afyttrade tobak mot spannmål och annan vara; kom- 

 paniet, som enligt hvad borgerskapet påstod, borde förse staden med tUlräcklig 

 tobak, kunde icke uppfylla detta vilkor och levererade dessutom förskämd vara, 

 m. m. Med år 1674 utgick kontraktet om monopolet, hvarefter tobaken fri- 

 gafs i hela riket. ^) 



En viktig handelsartikel för Nyens köpmän var den ingermanländska och 

 lyska spannmålen, hvars exporterande regeringen tidt och ofta fann sig för- 

 anlåten att reglera. Så befriades i patent af den 11 april 1650 den spann- 

 mål, som under året 1650 fördes från Östersjöprovinserna till Sverige och Fin- 

 land, såväl från export- som importtullen; hvarförutom den tidigare förbjudna 

 spaniimålsexporten från Narva och Nyen till utlandet frigafs, med det vilkor 

 dock, att säkerhet stables för att åtminstone femtedelen af all från nämda 

 städer utförd spannmål gick till stapelstäder i Sverige och Finland. I patent 

 af den 30 novemb. s. å. prolongerades samtliga dessa friheter för ytterligare 

 ett år. Till förekommande af spannmålsbrist i riket belades den 12 aug. 1684 

 den spannmål, som från Est-, Liv- och Ingermanland exporterades till utlandet, 

 med en rekognitionsafgift af 8 riksd. för lästen. Denna afgift upphäfdes ge- 



1) Stieniinan, II: 307, 678, 7^3; III: 105, 820, 934; IV: 23 m. fl. si. Nyens privilegiebok och 

 saml. Ingrica, vol. 40. 



