434 



Cakl v. Bonsdorff. 



Innan jag afslntar detta kapitel om Nyen.s handel, \\\\ jag i korthet beröra 

 det förhållande, hvari Nyen stod till de grannstäder, hvilkas intressen närmast 

 berördes af dess tillkomst och utveckling. Som ett allmänt karaktärsdrag hos 

 tidens köpstadsmän bör då, först påpekas den täflan, som rådde städerna emellan 

 icke allenast på handelsmarknaden, utan ock på riksdagen och inför regeringen. 

 I detta ski'aordningarnas. monopolens och privilegiernas tidehvarf följde hvarje 

 stad med afundsjuk misstänksamhet de framsteg grannstaden gjorde, de privilegier 

 som gåfvos densamma och de små utflykter den tUlät sig utom sitt strängt be- 

 gränsade handelsgebit. Yid hvarje tillfälle, då utsikt till framgång erbjöd sig, 

 sökte man att få sin egen stads handelsrättigheter ut\àdgade och grannstadens 

 konkurrerande köpmän oskadliggjorda. Man stälde på vågskålen grannstäder- 

 nas privilegier och deras föiiiiåga att till rikets gagn fullgöra sina förbindelser; 

 man framhåll sin egen expansionsförmåga och ifrågasatte andras, man tvekade 

 mellanåt icke att yrka på stadsrättigheternas upphäfvande för en besvärlig grann- 

 stad — se där den gemensamhetsanda, som framlyser ur tidens riksdagsbesvär. 



Nyen var naturligtvis likt alla de andra. År 1650 föreslogo borgarene, 

 att Kexholm och Sordavala måtte förbjudas att sända farkoster förbi Nyen 

 samt att Taipale stad, „som till ingen stadskommoditet ligger'", blefve helt och 

 hållet afskaffad. På samma gång besvärade de sig högehgen öfver, att „an- 

 gränsande städer ett vrängt öga uppå oss haft hafva, försökandes vid alla 

 occasioner och riksdagar, som vi förnimma måste, huru de E. K. M:ts beröm- 



