Nyen. 439 



pogost eller Xyens socken, såsom den någongång kallas. Vid sidan af den 

 finsk-svenska församlingen existerade från seklets midt den tyska, till hvilken 

 \\ snart återkomma. 



Prästerskapet vid den finsk-svenska församlingen utgjordes af en kyrko- 

 herde och en kapellan; måhända dessutom någon tid af en för de finska talan- 

 des räkning anstäld predikant.^) I kronolön upptager den ingermauländska 

 staten i regeln för kyrkoherden 300 och för kajiellanen 100 daler. Därtill 

 kommo, utom sportlar för ämhetsförrättningar m. ni., inkomsterna från prästa- 

 bordet. Ät den första pastorn Henricus Martini uppdrog gen. guv. -lohan 

 Skytte år 1632 ett gods om 3 obser till prästabol. Anordningen godkändes år 

 1634 af regeringen, som ökade holet med % obs. Landsböckerna för 1050 — 77 

 nämna -/5 obs i Spaskoi och "/10 obs i Keltis pogost; 1678 tillkom ytterligare 

 % obs och \'id seklets slut anslogs den pastoratet i Nyen tilldelade jorden 

 till 1 -/;jo obs med c. 180 dalers ränta.') I konglig resolution af d. 4 juni 

 1679 bestämdes, att Keltis pogost efter den närvarande pastorns afgång (som 

 timade år 1690) skulle föi'enas som annex med Nyens svenska församling.^) 



') Akiauder upptager 1 kyrkoh., 1 svensk och 1 fiusk kapellan. Af finska kapellaner kan han 

 dock uppvisa endast eu, Johan Laurentii, som kallas finsk kapellan och som år 1660 var död. Denna 

 omständighet, att Akiander ur de !-tora samlingarna af kronans räkenskaper, hvilka dock lämnat honom 

 material till ganska vidlyftiga prästalängder, icke kunnat framleta mera än en „finsk" kapellan, ingifver 

 redan misstroende till uppgiften om en tinsk kapellansljcfattuing. Tviflet ökas än vidare, da man finner, 

 att i staten för lugermanlaud aldrig talas om lön för en finsk kapellan, utan endast om lön för en 

 kyrkoherde och en svensk kapellan. Detta uttryck „svensk kapellan" kan icke, enligt min tanke, tagas 

 annorlunda än som motsats till tysk präst, icke till finsk. Det ådagalägger hlott, att i den svensk- 

 finska församlingen det svenska elementet ansågs viktigare och förnämligare eller att man ansåg fin- 

 narne ha uppgått i svenskarna. Räkenskaper för den svensk-finska församlingen äro bevarade fi'ån åren 

 1687—97, men de kallas endast „svenska" kyrkans räkenskaper, i motsats till den tyska kyrkans, som 

 äfven finnas för samma tid. Hvad det af Akiander uppgifna ena beviset beträffar, så är det synbarligt, 

 att Johan Laurentii var samme man, som den Johannes Laurentii, hvilken ännu i april månad 1660 upp- 

 tages som predikant vid fästniugsgaruisonen. Han kan ha blifvit förordnad att handhafva själavården 

 bland de flyktingar, som dittils återvändt till Nyen, men hvilkas ordinarie prästerskap ännu befann 

 sig på annan ort. Några slutsatser angående en fast finsk kapellansbeställniug kan emellertid ur detta 

 ena fall icke deduceras. 



-) 1634 gafs Wichtera 3 obser, Miukina ',,4 och Sofrona '/2 obs i Spaskoi pog.; 1642 Lubia '/i obs 

 i Keltis och Riskoja 7i6 obs i Spaskoi; 1649 tillbytte sig gen. guv Mörner Sofrona, som sedan kalla- 

 des Mörnersholm, och gaf i stället Popkowa '/■> o.; jordeb. 1651 upptager i Spaskoi Riskoja och Michalov- 

 zina Vs o. samt i Keltis Lubia och Bapkowa "/10 o.; Mörnersholm återgafs år 1678, sedan det reducerats 

 till kronan (se ekonomiekommissarierne Dan. Tilas' och Axel Kristerssons bref i Ingerm. verif. b. 1678 f. 

 19); jordeb. 1695 upptager i Spaskoi pogost prostens ladugård Possola ^,'5 obs samt kapellanens land Be- 

 resowa eller Wallittula "/„ obs äfvensom i Keltis pogost Lubia och Popkowa, inalles '/10 obs, hörande 

 under Nyens pastorat. Enl. Akiander (s. 83) hade pastorn -/s obs i Mörnerholm, Riskoja och Posola i Spaskoi 

 samt Vio obs i Rjäbowa och Mähuä byar i Keltis äfvensom kapellanen "/lä obs i Wallittula och Beresowa. 

 Uppgifterna om hemmanens namn i allmänhet mycket varierande, beroende därpå, att vissn hemman hade 

 dubbla namn samt att några hemman voro förenade till en större lägenhet med särskildt namn. 



') R. R. 1679, III f. 42. 



