450 Carl v. Bonsdorff. 



af stadens elit invecklade; än är det en dragare, en dräng, en kona, än åter 

 en köpman, en skeppare eller liandtvärksmästare som dragits inför rätta ; hust- 

 rurna gnabbas i kyrkan om företräde i bänkplatserna och skjuta sin sak till 

 rätten o. s. v. Sådant och mycket annat liknande presenteras oss i domböc- 

 kerna, och samlar man dessa uppgifter, så kunde man utan tvifvel framdraga 

 ett ganska graverande bevisningsmaterial mot Nyenboarnes sedlighet och bild- 

 ning. Men genomgå vi domböckerna för de af rikets städer, där ju såväl 

 hufvudets som sinnelagets bildning bort stå högst, så finna vi samma laster och 

 förseelser, samma tafla af sinnets råhet och lefvernets brister. Vilja vi då 

 anställa en jäniförelse mellan Nyen och andra orter, vilja vi bestämma Nyens 

 plats i tidens kulturskala, så äro våra källor alldeles för otillräckliga för att 

 tillåta oss en bestämd parallel. Ihågkommas bör dessutom, att de upplysningar dom- 

 böckerna lämna, hänföra sig endast till 1600-talets tvänne sista årtionden, då 

 det af regeringen och prästerskapet ledda bildningsarbetet redan hunnit bäi'a 

 frukt. Hurudant förhållandet var under de första tiderna efter l)osättningen i 

 staden, därom lämna hvarken rättsprotokoll eller andra handlingar någon upp- 

 lysning. Vi få åtnöja oss med hvad vi i allmänhet ha oss bekant om Inger- 

 manland under svenska tiden, förutsättande tillika, att stadens magistrat, prä- 

 sterskap och skola med alt större framsteg arbetat för ordningens och bildnin- 

 gens liöjande. 



