543 



med tilllijelp af deras feiioletrar", hvilken afliandliiig ex. officio granskades af 

 Arppe och af honom väl vitsordades, uppfördes lian af konsistorium enhälligt 

 på förslag och utnämdes den 23 nov. samma år till den tjenst, hvilken han 

 under nära tio år såsom vikarie hade bestridt. I sitt för professionen utgifna 

 spécimen behandlar C hy den ins en metod för syntes af fenoler. De utom- 

 ordentligt vigtiga undersökningar öfvor de aromatiska föreningarna, hvilka 

 under 1850- och 18C0-talen utfördes och framförallt Kekulés år 18G5 upp- 

 stälda snillrika beuzolteori, gåfvo den klass af föreningar, hvilka betecknats 

 såsom fenoler, ett stort intresse. De syntetiska metoderna för deras framställ- 

 ning voro vid denna tid tvenne. En af dessa, inverkan af kalihydrat på sul- 

 fonsyror, hade upptäckts af Wiirtz just under den tid, då Chydenius arbe- 

 tade å dennes laboratorium. Till dessa metoder ville Chydenius lägga en 

 ny. Idén uti densamma var att uti vanlig fenol (karbolsyra) införa alkylradi- 

 kaler i benzolresten, hvarvid homolga fenoler resultera. För detta ändamål 

 framstälde han först fenoleter (fenetol), hvilken bromerades, hvarpå bromfeneto- 

 len jämte alkylbromid (Jodid) behandlades med natrium. Den bildade homo- 

 loga fenoletern öfverfördes med jodväte till motsvarande fenol. Förfarandet 

 grundade sig således väsendtligen på den Würtz-Fittigska reaktionen d. v. s. 

 utbyte af halogen i en förening mot en kolväterest med tillhjelp af natrium. 

 På ofvananförda sätt framstälde Chydenius en mct3'lfenol (kresol), en etyl- 

 ocli en amylfenol, hvilken sistnämda dock icke isolerades ur etern. Vid jäm- 

 förelse med förut bekanta metylfenoler visade sig den af Chydenius fram- 

 stälda väl öfvercnsstämma med Engclhardts och Latschinoffs ;'-kresol eller 

 den nu s. k. metakresolen. Chydcnii metod, som teoretiskt är enkel, men 

 i praktiken erbjuder icke ringa svårigheter, har icke vunnit någon vidare an- 

 vändning. Ifrågavarande undersökning, liksom äfven andra af C hy den ii hand, 

 vittnar om den utomordentliga noggranhet och omsorgsfullhet, hvarmed han 

 utförde sina experimentela arbeten och dock bör anmärkas, att densamma ge- 

 nomfördes på ganska kort tid. Chydenius hade nämligen såsom ämne för 

 sitt professors spécimen ursprungligen valt en annan undersökning, men måste 

 uppgifva densamma, emedan han, sedan han en tid sysselsatt sig dermed, blef 

 förekommen af annan forskare. 



De problem, hvilka Chydenius i sin nämda afhandling uppställer för 

 sina tilläruade fortsatta forskningar och hvilka närmast afsågo utredandet af 

 isomeriförhållandena hos fenolerna, blefvo af honom icke behandlade utan upp- 

 togos af andra kemister. Han utvecklade icke vidare, sedan han blifvit pro- 

 fessor, någon större vetenskaplig produktivitet. Han började visserligen flerc 

 vigtiga och lofvande undersökningar — han sysselsatte sig mj^cket och ifrigt 



