N, 



är coUegium mediciim i Stockholm i en skrifvelse ämnad att framläggas för 

 konungen 1717 anförde „det en medicus bör hafva vackra studier och förutan 

 studia humaniora förvärfva sig så hemma, som genom kostsamma resor utom 

 landet, en grundlig kunskap in physicis, chemicis, pharmaceuticis, botanicis och 

 mechanicis", var det^ som om kollegium velat i få ord karakterisera det för- 

 hållande, hvari läkekonsten står till öfriga naturvetenskaper. Sjelf en tilläm- 

 pad naturvetenskap har medicinen, kanske mer än månget annat område af 

 mensklig forskning behof af ständiga, lifvande och befruktande tillflöden från 

 andra kunskapskällor. I följd af denna växelverkan med och detta beroende 

 af sina hjälpvetenskaper hafva dessa trj^ckt på medicinen under skilda tider 

 en olika prägel och ledt den i olika riktningar. An var det kemin, än f3'si- 

 ken, än botaniken, som mer eller mindre inverkade på medicinens utveckling 

 och betraktelsesätt. 



Hvad kemin beträffar, har den visserligen numera förlorat sitt öfvervä- 

 gaude inflytande på lösningen af de uppgifter, som föreligga den medicinska 

 vetenskapen så väl i och för sig, som i dess kamp mot sjukdom, död och 

 andra det menskliga samfundslifvets olyckor. Kemins betydelse för den medi- 

 cinska vetenskapen förblir dock alltid mycket stor. I och genom den fysiolo- 

 giska kemin står den i nära och liflig samverkan med den biologiska riktning 

 medicinen i våra dagar inslagit och i farmacin hafva vi en fortfarande kraftig 

 erinran om den inbördes förbindelsen emellan dessa vetenskaper. Tillhörande 

 kemins gränsmarker har farmacin genom den kunskap hon meddelar om natu- 

 rens läkande krafter, kommit i det innerliga samband med läkekonsten, att 

 hon icke kan derifrån afsöndras, utan måste förblifva och utgöra en betydelse- 

 full del af dess område. 



Om farmacin sålunda å ena sidan inträdt i den praktiska medicinens tjenst 

 och i den finner ett skäl för sin tillvaro, kan hon likväl, i den mån hon gör 

 anspråk på sjelfständigt vetenskapligt värde och icke åtuöjer sig blott med de 



