555 



Under hösten 1844 vidtog Becker medicinens studium och författaren 

 erinrar sig ännu lifligt den stund, da vi började vår gemensamma första dis- 

 sektion. Samtidigt med oss arbetade på anatomisalen, som den tiden var för- 

 lagd till nordvestra hörnet af universitetets hus, William Nyländer och 

 Johan Martin af Tengström. Ehuru vi voro så få dissekanter, var till- 

 gången på anatomiskt material mycket inskränkt, hvarför den anatomiska kur- 

 sen sällan medhanns på mindre tid än två år. Likväl studerades vid denna 

 tid endast deskriptiv anatomi. Den mikroskopiska anatomins elementer, liksom 

 fysiologin, inhemtades ur bok. Evert Julius Bonsdorff, som var prosek- 

 tor och förestod anatomiska professionen, ledde vår första undervisning. Bec- 

 ker bief medicine kandidat den ^% 1847 och efter slutad tjenstgöring vid kli- 

 niska institutet medicine licentiat den ^"i; 1850. Under tiden för Beckers 

 praktiska studier var medicine studerandenes antal ytterst inskränkt och en 

 tid var han den ende tjenstgörande. Institutet räknade likväl endast 30 för 

 klinisk undervisning bestämda sjuksängar. Beckers för medicine doktorsgrad 

 1852 utgifna afhandling bär titeln „Anatomisk heshrifning öfver de sex fiirsta 

 Cerebralnervparen hos Sus scrofa^^ och hör till det forskningsområde, som ge- 

 nom Bonsdorffs föredöme den tiden flitigt bearbetades hos oss. 



I början af sin läkarebana. emottog han bland annat förordnande till Ta- 

 vastehus, som lasaretts- och stadsläkare, men bestämde sig likväl snart att 

 söka anställning vid universitetet. Den nyinrättade e. o. professionen i far- 

 maci oeh farmakologi stod fortfarande ledig och det var icke kändt, att någon 

 vändt sin håg åt detta håll. För att bereda sig dertill, anträdde Becker 

 1851 en vetenskaplig resa till Tyskland och vistades först i Göttingen, der 

 han arbetade hos Fr. Wöhler och sedermera i Leipzig hos Karl Gotthelf 

 Lehmann. Denne hade genom sin lärobok i fysiologisk kemi förvärfvat sig 

 ett ansedt namn och Becker uppehöll sig derför i Leipzig större delen af 

 läseåret 1852 — 1853. 



Sedan universitetets nya statuter utfärdats den Vm 1852 och den numera ordi- 

 narie professionen anslagits ledig, ansöktes den af Becker, som strax efter sin hem- 

 komst utgaf den -% 1853, såsom spécimen, en afhandling ,,üin kolhydraternas för- 

 ändring inom den lefvande djurkroppen"^. I detta arbete undersökte Becker med 

 stöd af talrika på olika sätt modifierade experiment på djur sockrets förhållande 

 i djurorganismen och visade att detsamma öfvergår direkte i blodet, samt att dess 

 absorption står i direkt förhållande till graden af sockerlösningens koncentra- 

 tion. Dess absorption i tarmkanalen är en ren endosmotisk process, hvarför 

 tarmslingan, som upptager sockerlösningen, måste hafva en storlek, som motsvarar 

 sockerqvantiteten, beroende på den olika endosmotiska gequivalenten af socker- 



