559 



(len ^'',',1 1841 förslag i ilmiiet, hvarefter frågan sj'ncs en längre tid fått hvila. 

 Äfven ett af medicinalstyrelsen 1854 inlemnadt betänkande om apoteksväsen- 

 det föranledde icke någon annan åtgärd, än att generaldirektören för me- 

 dicinalverket ånyo den ^-/i_, 1856 anbefalldes att i samråd med collegium 

 medieum uppgöra förslag till dess ordnande. Till utarbetandet deraf ut- 

 sagos den ^"/u 1857 generaldirektören Törnroth, prof. von Becker och 

 apotekaren Frans Mikael Maexmontan, h vilka 1859 voro färdige med 

 sitt uppdrag. Vid dess behandling i collegium medieum framträdde den prin- 

 cipielt olika uppfattningen af s. k. stam- och personella apoteksprivilegier, 

 hvilken tills nu hindrat utfärdandet af ett tidsenligt apoteksreglemente. 

 Hufvuddifferensen gälde sättet för apotekens försäljning. Flertalet af kollegii 

 ledamöter förenade sig med föredragaren, såsom för tiden den yngste i kolle- 

 gium, derom, att ledigt personelt apotek skulle besättas efter i medicinalsty- 

 relsen gjord ansökning, sedan afträdaren och köparen med hvarandra öfverens- 

 kommit om vilkoren. Becker deremot påyrkade stam- och personelt privi- 

 legierade apoteksinnehafvares likberättigande med afseende å försäljningsrätten. 

 Denna synpunkt vidhöll Becker ännu senare vid det förnyade förslag till 

 apoteksreglemente, som utarbetades af en 1874 nedsatt komité, i hvilken vi 

 hvardera voro ledamöter. Det torde vara öfverflödigt att här närmare ingå 

 på skälen för och emot i frågan samt konseqvenserna deraf, med afseende på 

 handeln med apoteksprivilegierna och deras öfverhöfvan stegrade pris, på möj- 

 ligheten för äfven mindre bemedlade farmaceuter att erhålla egna apotek, på 

 det ökade tillfället att anlägga nya sådana i olika delar af landet, på apo- 

 tekstaxans derigenom möjliggjorda nedsättning m. m. 



Nu föreligger ånyo till granskning ett af lagberedningen den '■^/g 1885 

 uppgjordt förslag till förordning angående apoteksrörelsen i landet. 



Under sin verksamhet som professor i farmaci och farmakologi, nedlade 

 Becker mj'cket arbete i collegium medieum på uppgörandet af medicinal- 

 taxorna och de deruti årligen införda förändringarna. Äfven vid redaktionen 

 af farmakopéens tredje upplaga 1863 var han verksam och blef densamma i 

 allmänhet väl bedömd. Den skarpa kritik, som Becker deremot gaf ,,Pharma- 

 copoea norvegica" 1855, blef i Norge icke väl upptagen. 



Professionen i farmaci och farmakologi hade emellertid undergått en vä- 

 sentlig förändring i sin benämning, i det „farmacin" blifvit bortlemnad. 

 I ett kauslersbref af den ^^]-, 1857 kallas densamma för profession i ,,farma- 

 kologi och fysiologisk kemi", utan att det kan utredas huru denna förändring 

 tillkommit. Faktiskt förblef dock dess förhållande till den farmaceutiska un- 

 dervisningen oförändradt. Måhända bidrog denna nya benämning dertill, att 



