561 



Finland, farmaceuterne icke erhöUo nödig undervisning i natiiralliistoria, 

 innefattande läran om drogerna ur växt- och djurriket och särskildt de inom 

 landet vildt växande och odlingsbara medicinalväxterna, hvarför det varit svårt 

 så väl för farmaceuterne, som för de blifvande läkarene i landet att förvärfva 

 sig kunskaper i detta ämne. Det vore derfor nödvändigt att uppdraga åt någon 

 på orten vistande vetenskapsman, att genom anställande lärokurser undervisa 

 icke allenast farmaceuterne utan ock medicine studerande i naturalhistoria 

 och droglära, samt i coUegium examinera i dessa ämnen. 



Kollegium häröfver hördt ansåg sig böra, intill dess den farmaceutiska 

 undervisningen framdeles på ett fullständigare och ändamålsenligare sätt kunde 

 ordnas, tillstyrka antagandet tills vidare af generaldirektörens hemställan, dock 

 sålunda att för den föreslagnc och för ett år i sender såsom examinator af 

 kollegium adjungerade ledamoten någon skyldighet att undervisa äfven medi- 

 cine studerande icke skulle komma i fråga, alldenstund desse genom af höran- 

 det af lärarens vid universitetet föreläsningar och lärokurser voro i tillfälle 

 att inhemta nödig kännedom i hithörande ämneu. Tillika föreslog kollegium 

 att professorn i anatomi och fysiologi med den nuvarande innehafvarens af- 

 gång skulle upphöra att vara ledamot i kollegium medicum och hans arvode 

 sålunda kunna användas till aflönande af den föreslagne nye läraren. 



Kejserliga senaten infordrade nu konsistorii academici yttrande, hvem det 

 tillhörde att vårda sig om den farmaceutiska undervisningen och huru den va- 

 rit ordnad, jemväl med afseende på statuternas föreskrift att professorn i far- 

 makologi, som uppbar Hisingerska donationsarvodet, vore förbunden att 

 „jemväl i botanik gå de studerande med undervisning tillhanda". Medicinska 

 fakulteten, hvars yttrande inhemtades af konsistorium, ansåg att, emedan 

 de unge män, som egna sig åt farmacin, öfverhufvud taget hafva ytterst 

 klena förstudier i naturalhistorien, kunde generaldirektörens förslag om an- 

 tagande af en skild lärare i detta ämne förordas. Deremot kunde fakul- 

 teten icke annat tinna än att det allt foi'tfarande „borde tillkomma pro- 

 fessorn i farmakologi och farmaci att undervisa farmaceuter i droglära, hvil- 

 ken kunskapsgren af oaktsamhot i collegii medici utlåtande blifvit öfverflyttad 

 på den föreslagne läraren i naturalhistoria". Becker ansåg sig likväl befriad 

 från undervisningsskyldiglieten i botanik, sedan Hisingerska arvodet, ehuru 

 mot fullt vederlag, öfverförts på professorn i detta ämne. K. kungörelsen af 

 den 72 1873 förklarade sedermera, att professorns i farmakologi och fysiolo- 

 gisk kemi skyldigheter och professionens ändamål vore oförändradt desamma, 

 sådane de stadgats i reskriptet till coUegium medicum af deu -'Vu 1844. Gre- 

 nom kanslersbrefvet af den "% 1874 tilläts likväl konsistorium utanordna 



