566 



universitetet skildt ögonsjukhus skulle en viktig länk utbrytas från den medi- 

 cinska undervisning, som blifvit universitetet och särskildt dess medicinska 

 fakultet ombetrodd. Skälet för en sådan splittring af den medicinska under- 

 visningen kunde icke inses, den komme onekligt att lända den medicinska 

 undervisningen till skada. Såsom erfarenheten i andra länder visat, skulle en 

 sådan separatinrättning bli en plantskola för endast routinierer, hvilka i det 

 hela taget mera skadat, än gagnat menskligheten. Eedan för kirurgiska afdel- 

 ningen skulle genom den föreslagna föreningen emellan kliniska institutet och 

 länesjukhuset antalet sjuksängar ökas från 1 5 till 70 och å denna afdelning 

 sålunda ett större antal sängar kunna upplåtas äfven för ögonsjuka, än Bec- 

 kers förslag upptog. Skulle erfarenheten ådagalägga behofvet af ett särskildt 

 sjukhus för ögonlidande, torde ett sådant lämpligast böra inrättas i öfra delen 

 af landet, der ögonsjukdomar förekomma, såsom följder af folkets seder och 

 lefnadssätt. Den föreslagna staten ansåg kollegium böra ökas med minst Yg 

 sä väl för första uppsättningen, som det årliga underhållet. 



Konsistorium åter förenade sig med medicinska fakultetens utlåtande. Fa- 

 kulteten, till hvars yttrande frågan blef hänskjuten, ansåg att såvidt förslaget 

 gällde anställandet af en särskild lärare i oftalmologi, skulle det utan tvifvel 

 lända till den största nytta för de medicinska studierna, men för vinnandet af 

 detta mål vore nödvändigt att undervisningen ställdes i samband med och ord- 

 nades efter samma giundsatser, som den öfriga undervisningen inom fakulteten. 

 Den föreslagne läraren borde derför i likhet med öfrige universitetslärare åläg- 

 gas att genom spécimen bevisa sin skicklighet och likställas med dem i af- 

 seende på rättigheter och skyldigheter, „då ett sådant förhållande i intet af- 

 seende kunde blifva till men för den med den föreslagna inrättningen tillika 

 afsedda sjukvården". Vid den nyss för sig gångna ombildningen af allmänna 

 sjukhuset vore det för öfrigt ännu för tidigt att uttala sig om den medicinska 

 undervisningens behof af ett särskildt oftalmologiskt sjukhus. 



En viktig följd af stor praktisk betydelse hade dock det väckta förslaget, 

 nämligen den, att fästa uppmärksamheten på behofvet af en närmare utredning 

 rörande de blindas antal i landet. Några år senare eller 1863 väckte F. J. 

 Rabbe inom finska läkaresällskapet fråga om åtgärders vidtagande i syfte att 

 utröna deras antal och att tillika utforska orsakerna till de så talrika ögon- 

 sjukdomarnes förekommande i landet. I följd af medicinalstyrelsens cirkulär 

 till provinsialläkarene af den ^'/i 1865 och på grund af statistiska centralby- 

 råns undersökningar hafva vi numera noggranna uppgifter om sinnesvaga, 

 blinda och döfstumma personer i landet. Den närmare kännedomen om dessa 



