571 



extra ordinurie prufessioii, funit i saken börd, förklarat sig villig att densamma be- 

 strida, samt såsom varande värt lands ntmärktaste oftalmolog i hvaije bändeise är 

 dertill den lämpligaste, äfvensom Universitetet tillika erhållit nödiga medel att till 

 vetenskapens båtnad vid sig anställa fnllt skicklig person att professoren vun Bec- 

 kers ordinarie tjenst emedlertid förestå, är jag fortfarande af den öfvertygelse, att 

 Universitetets och vetenskapens reela intressen härvid blifvit tilliiörligen hägnade af 

 do högre Universitetets myndigheterna, som haft med saken att skafla, utan att nå- 

 got förbiseende af Universitetets häfdvunna och lagliga rätt genom anförda åtgärder 

 vid första besättandet af ifrågavarande extra ordinarie profession egt rum". 

 Dervid stannade det likväl icke. En mängd yngre lärare och tjenstemän 



begagnade tillfället att, med afseende lih den uppmärksamhet frågan vunnit, 



afiåta till konsistürium en så lydande adress: 



„Sedan det Idifvit kändt att Consistorium beslutit afsända en skrifvelse till Uni- 

 versitetets tjenstförrättande Vicekansler Friherre von Kothen, med syfte att söka 

 för framtiden förekomma att frågor, som röra högskolan, behandlas på ett med lag 

 icke öfverensstämmaude sätt, såsom torde hafva inträffat vid besättandet af den ny- 

 ligen inrättade oftalmologiska professionen, hafva undertecknade, utom Consistorium 

 stående Univei'sitets lärare och tjenstemän, hvilka äfven för sin del med bekymmer 

 iakttagit, hurusom Universitetets angelägenbeter, efter det Friberre von Kothen 

 fått sig anförtrodt Vicekanslersembetet, stundom erhållit en högst oväntad och öfver- 

 raskande lösning, funnit sig manade, att hos Consistorium uttala sin glädje öfver 

 den nyss beslutade åtgärden. A"i anhålla derföre vördsamt, att Amplissimum Con- 

 sistorium ville såsom ett bevis på vår varma kärlek för universitetets väl emottaga 

 uttrycken af vår tacksamhet för Consistorii nitälskan att söka säkerställa universi- 

 tetet för missaktande af dess för fosterlandet så betydelsefnlla rättigheter". ') 



Såsom oftalmolog förvärfvade sig Becker ett aktadt namn och förtroende. 

 Han var egentligen den förste, som uteslutande och i större omfattning hos 

 oss ntöfvade ögonläkekousten med anlitande af den nya tidens fullkomnade 

 fysikaliska hjelpmedel. Huru mången har icke hans säkra hand att tacka för 

 sin synförmågas återställande! Som lärare var han punktlig och noggrann 

 vid undervisningen så väl medels kliniska demonstrationer, som systematiska 

 föredrag. Sin sjukafdelning skötte han med omsorg och undandrog sig icke 

 det ofta ansträngande arbete dess behöriga vård fordrade. Han lemnade äf- 

 ven bidrag till den oftalmologiska litteraturen. Det viktigaste är utan tvifvel 

 hans i „Archiv für Ophthalmologie'' 1863 införda, hos Max Schultze 

 i Bonn utarbetade af handling „Untersuchungen nher den Bau der Linse bei 

 dem Menschen und den Wirbethieren^^. Denna undersökning lemnar det första 

 riktiga bidraget till kännedomen om linsens utveckling och dess anatomiska 

 byggnad. Från de celler, hvilka i foetal-lifvet bekläda den ursprungliga lins- 



') Skrifvelsen är undertecknad af 28 personer. 



