N:o 1. Analys af muskelkurvor. 15 



skrifarmen q och således planet genom q , a och systemets vridningsaxel intaga 

 horizontalt läge, 2:o fästpunkten för tråden som förenar muskeln med det rör- 

 liga systemet, hgger på skrifarmen o och således i det nyss nämnda planet, 

 samt 3:0 denna tråd är tillika vinkelrät mot skrifarmen q och planet genom 

 Q , a och vridningsaxeln. Detta läge, som åstadkommes just förrän retningen 

 sker förmedelst lämpligt anbragta sla-ufvar, beteckna vi i det följande med ut- 

 trycket initial- eller primärläge för muskeln och det rörliga systemet; hvarje 

 annat läge som systemet under rörelsen tillfölje af muskelkontraktionen intager, 

 är ett sekundärläge. Vid initiallaget är sålunda den i fråga varande tråden 

 eller muskelkraften som verkar i dess riktning, vinkelrät mot skrifarmen q och 

 mot planet genom o , a och vridningsaxeln. 



För tillämpning af eqvationen 9 äro två fall här att åtskiljas, emedan 

 undersökningen i hvardera fallet både i empiriskt och teoretiskt hänseende 

 gestaltar sig olika. Endera nemligen kan anordningen för försöken vara sådan 

 att muskeln och muskellu'aften förändra sin riktning under muskelkontraktionen, 

 eller ock sådan att denna riktning under kontraktionen förblifver oförändradt 

 densamma; i förra fallet förändras jemväl momentarmen för muskelkraften till 

 riktning och storlek; i senare fallet förändras momentarmen i ingendera hän- 

 seendet. Det senare fallet der förhållandena äro enklare, behandla vi först, 

 det förra längre fram. 



[Här må anmärkas att äfven i organismen muskler kunna uppvisas som 

 åtminstone någorlunda i afseende på momentarmens förhållande kunna hänföras 

 till någondera af dessa fall. Yttre ögonmusklerna vore sålunda exempel på 

 det fall då muskelns riktning och momentarm under kontraktionen förblifva 

 of örändi'ade ; ögats vridningspunkt ligger nemligen någorlunda i dess midt, och 

 ögats form kan anses vara sferisk med medelpunkten i vridningspunkten; vidare 

 förlöpa de yttre ögonmusklernas senor i riktningen af storcirklar längs bulbens 

 yta, så att senorna under muskelkontraktionerna förblifva tangenter till bulben 

 och bibehålla samma riktning; under sådana förhållanden bibehåller äfven 

 momentarmen samma storlek och riktning. — Ett exempel på det andra fallet, 

 då momentarmen förändi'as till storlek och riktning vore musculus biceps bracchii, 

 då man kan anse vridningsaxeln genom armbågsleden hafva konstant läge och 

 muskeln verka i ett plan vinkelrätt mot denna axel; vid muskelns kontraktion 

 förskjutes nemligen senans fästpunkt vid underarmen längs en cirkel, hvars 

 medelpunkt ligger på vridningsaxeln genom armbågsleden; härvid förändras 

 riktningen för muskeln och för muskelkraften under kontraktionen, och dermed 

 äfven storleken och riktningen för momentarmen. j 



Vi gå nu att närmare undersöka de båda i fråga varande fallen. 



^Cl^ lltl tULL' lllti iiJCUJt V LllH-lVAOVJVCt ».H-/ IUt*j\.ltU X J 1 ti äj C 



