62 K. Hallsten. T. XXIV 



I fallen A), B) och D) är sålunda tillfölje af eqvationen 26 f: 



Q [o + w) — ok 



tg0 = 



oh 



27 a. 



och i fallet C) 



tg0 = 



ok — Q (o -\- (/)) 

 oh 



27b. 



I hvardera fallet har qvadratroten ur summan af qvadraterna af täljarn 

 och nämnarn i högra membrum värdet — i öfverensstämmelse med eqvationen 

 26 d ; i de förra fallen A), B) och Ü) fås derföre 



da 



dt 



da 



dt 



sin © = Ç (o + tö) — o/c 

 CCS & — oh, 



hvaraf 



S, o cos (?+»// — 0) 



0-\- M — ^ 7=r '- 



Q COS W 



da 



dt 



oh 



COS 



I fallet C) åter fås på samma sätt: 



Siocoa(C+xp + &) 



28 a. 



28b. 



o -j- IÙ ■■ 



da 

 'di 



cos 



oh 



COS 



28 c. 

 28d. 



Båda fallen kunna sammanfattas i eqvationerna 28 a och 28 b om tecknet för 

 vinkeln t) af ses. 



Förmedelst dessa relationer kunna värdena för o + oj och -r beräknas för 



dt 



hvarje punkt af kurvan för hvilken V och & blifvit uppmätta; öfriga häri in- 

 gående qvantiteter 6', , o , q och ^ äro nemligen kända konstanter. 



De funna värdena för (& + « + V) i (ie ofvan nämnda skilda fallen låta 

 vidare bestämma den vinkel kurvpunktens normal f gör med ic-axeln i «, i/i 

 och t) ; denna \inkel, som vi beteckna med L (/x), har i fallet A) värdet 



^ 



+ » och i fallet B) värdet 9- 



och är derföre, då & elimeneras förmedelst 



de ofvan funna relationerna, \ hvardera fallet bestämd af eqvationen 



