Minnestal öfver Professor Sven Gabriel Elmgren. 5 



Den fjärden var min vagga såsnart jag kunde få tillstånd att vistas på egen 

 hand i båt. Gårdens byggnader skilde sig i yttre afseende alldeles icke från 

 en bondgård af medelmåttigt välstånd. Uthusen hade alla halmtak och bo- 

 ningshusens obrädslagna väggar voro ej utan sina små bugter". 



Det lif, som fördes i denna lilla prestgård, synes livad enkelhet och torftig- 

 het beträffar icke hafva i något väsendtligt skildt sig från lifvet i de närbe- 

 lägna små bondgårdarna. Pastor Elmgren förde ett nästan eremitlikt lif och 

 underhöll intet umgänge med ortens ståndspersoner, icke ens med sina embets- 

 kamrater. Hans ända till ytterlighet si)arsanmia hustru var städse upptagen 

 af arbeten i hemmet. Andra jemnåriga bekantskaper hade Sven Gabriel Elm- 

 GKEN och hans bröder derföre icke. än bond- och dränggossar från granngår- 

 darna. Med dessa lekte han under fristunderna emellan läxorna, snöbollades 

 under vintern eller skrann på isen med skrinnskor. En rik bonde skänkte 

 honom en gång en kälke, hvilken var den enda, som han under hela sin gosstid 

 egde och hvilken han betraktade såsom en ovärderlig skänk. Ännu på gamla 

 dagar ansåg han sig ha att tacka denna kälke för den oafbrutna hälsa, hvaraf 

 han var i åtnjutande. Hans skoplagg voro vanligen genomblötta, men att 

 alltid vara våt om fötterna, yttrade han, gaf denna tid ingen snufva eller 

 hosta. Denna härdning i barndomen hade han utan tvifvel att tacka för sin 

 ovanligt starka fysik, som tillät honom att, utan men för hälsan, ännu vid några 

 och 70 års ålder gå ut i smällkalla vintern med rock och päls uppslagna samt 

 bröstet nästan bart. I gossåren inöfvade han sig också i bondens dagliga ar- 

 beten och brukade vid mörkrets inbrott sitta framför brasan i stugan sysselsatt 

 med allehanda trädslöjd och derunder lyssnande till folksagor och berättelser 

 ur folkets lif. 



Denna sammanvaro med den i bildning och förmögenhet lägst stående 

 klassen af folket blef i sin mån bestämmande för Elmgkens tänkesätt och sträf- 

 vanden under hela hans följande lif. Han blef en afgjord demokrat i detta 

 ords bästa betydelse, och häri ligger äfven förklaringen till hvarför han, ehuru 

 född och uppfostrad i en svensk trakt, sedermera med sådan värme och energi 

 anslöt sig till det finska nationalitetssträfvandet. Mer än de flesta andra från 

 ståndspersonsklassen utgångne hade han lefvat folkets Uf. Det var icke svårt 

 för honom att uppfatta vidden af den klyfta, som språk olikheten åstadkommit 

 emellan de bildade klasserna och den finska talande delen af folket, och han 

 fattade derföre äfven den oafvisliga nödvändigheten af att detta hinder måste 

 undanrödjas. 



ELMCiKENs studier handleddes till en början i hemmet af informatorer, hvilka 

 sjelfve samtidigt förbereddes till studentexamen eller till någon akademisk exa- 



» 



