6 K. E. F. Ignatius. 



men af hans fader. Senare öfvertog fadren sjelf hans undervisning, hvilken 

 öfverhufvudtaget icke heller gaf mycket besvär, emedan sonen var flitig och 

 fattade lätt. 



Isynnerhet förkofrades han i latin och grekiska. Den känsla, som han 

 hyste för sin fader, var en vördnad, hvilken tyckes hafva bannlyst oftare åter- 

 kommande förtroliga samtal dem emellan. Endast vid fadrens bortavaro på 

 läsförhör eller andra förrättningar vågade sig barnen i hans kammare, och 

 under dessa stunder var det som Sven Gabriel fick tillfälle att genomse hans 

 boksamling, och i hemlighet läsa flere visserligen redan då förtiden föråldrade 

 arbeten i filosofi, moral, historia, hälsolära m. m. Märkvärdigt nog föll det 

 honom aldrig in att begära något af dessa arbeten till låns. För romanläsning 

 saknades totalt tillfälle, ty denna litteratur hade icke fått insteg i hemmet. 

 Synnerligen karakteristiskt är hvad Elmgken berättar om huru han och hans 

 bröder öfverkommo och läste en fantasiskapelse, Klims underjordiska resa. 

 Denna gjorde dem först nöje, men snart uppretades de så af osanningarna deri, 

 att de med förakt sönderrefvo boken. En sträng sanningskärlek var också 

 tidigt det förherrskande draget i Elmgkens karaktär. Såsom barn ville han 

 icke ens för att undgå bestraffning säga något osannt. 



Vid 16 års ålder kom Elmgren till gymnasium i Åbo, der hans fullkom- 

 liga ovana vid sällskapslifvet och obekantskap med de alldagligaste förhållan- 

 den gjorde honom till ett tacksamt ämne för kamraters hån och gäckeri. Hans 

 ursprungligen veka och djupt känsliga hjerta led häraf mycket, och till en 

 början fällde han häröfver många tårar i tysthet. Efterhand stålsatte han sig 

 dock mot driften. Hans sjelf känsla vaknade och gaf honom tröst i medvetandet af 

 att vara om än underlägsen sina kamrater i lefnadsvett likväl dem öfverlägsen 

 i vetande. Hans studier inskränktes dock ingalunda till blott läxläsning. Syn- 

 kretsen vidgades och bland annat berättar han sjelf huru han denna tid njöt 

 och beundi-ade Frithiofs saga. Äfven för teckning hade han fallenhet och 

 erhöll derföre tvenne skilda gånger praemium. Några af de landskapsstycken, 

 som han utfört utan annan handledning än den han vid gymnasium erhållit, 

 hängde inom glas och ram ännu på hans gamla dagar på väggen i hans ar- 

 betsrum. 



Efter slutad gymnasiikurs kom Elmgken år 1836 till Helsingfors, der han 

 inqvarterade sig hos sin två år äldre broder, som bodde i en ytterst liten 

 kammare på Skatudden. Studentexamen aflade han med heder; men reste der- 

 efter genast hem och antog ett års kondition i Reso socken. Denna tid hade 

 såtillvida betydelse för hans utbildning, att han derunder började intressera 

 sig för skönlitteratur, och i likhet med så många andra ynglingar af hans 



