Minnestal öfvej- Professm- Sven Gabriel Elmgren. 15 



1 universitetsbiblioteket liade Elmgren öfvertagit vården af fennica eller 

 , afdelningen för Finlands litteratur. I den härför upplåtna salen såg man honom 

 under mer än trettio års tid dagligen sitta vid sitt bord, sysselsatt med bok- 

 förteckningar och andra biblioteksarbeten. Varaktiga frukter af hans verksam- 

 het på detta område äro de tvenne öfversigter af Finlands litteratur, hvilka 

 tillsammans omfatta en tiderymd af öfver 300 år eller tiden från 1542 till 

 1863, och hvilka han utgaf såsom akademiska disputationer för bibliotekarie- 

 tjensten. För bibliografer komma dessa arbeten alltid att ega ett bestående 

 värde, likasom de också fördelaktigt vittna om sin författares vidsträckta belä- 

 senhet och samvetsgranna samlarenit. 



Till Elmgrens biblioteksgöromål kan äfven räknas de forskningar han an- 

 ställde i finska statsarkivet för att derifrån till bil)lioteket öfverföra de gamla 

 pergamentshandskrifter, hvilka användts såsom omslag på äldre räkenskaps- 

 böcker, och derigenom delvis blifvit räddade för efterverlden. Under dessa 

 forskningar anträffade han bland annat det bekanta fragmentet af handskriften 

 Om l-onnn</a och Iiiifdiiif/a styrelsen. Elmgkens upptäckt, som åtgjorde den 

 långvariga tvisten om detta svenska språkmonuments från medeltiden äkthet, 

 väckte stort uppseende, och om än det mindre grannlaga sätt, hvarpå en svensk 

 vetenskapsman skyndade att, begagnande sig af Elmgrens välvilliga tillmötes- 

 gående, i förtid publicera handskriften, för en tid undanskymde dess verkhge 

 upptäckare, är och förblir dock förtjensten af upptäckten Elmgrens. 



Ar 1862 utnämndes Elik^ren till vice bibliotekarie vid universitetsbiblio- 

 teket. Någon vidare befordran hade han här icke; ty vid besättandet af biblio- 

 tekariebefattningen, som han särskilda gånger sökte, blef han städse förbigången 

 af yngre medsökande. Anledningen härtill torde åtminstone till någon del få 

 tillskrifvas Elmgrens karaktärs egenheter, hvilka af flertalet Consistorii Acadé- 

 mie! ledamöter ansågos göra honom för föreståndareskapet vid biblioteket mindre 

 lämplig. Elmgren hängde nemligen oböjligt och envist fast vid den åsigt, som 

 han efter långvarigt och moget bepröfvande funnit vara den rätta. För nya 

 läror och nya systemer hyste han, ju äldre han blef, en afgjord motvilja. Han 

 förblef derföre också oberörd af alla nyare, mera systematiska biblioteksmeto- 

 der och fortfor att hålla sin finska biblioteksafdelning uppställd enligt gammal 

 sed, sålunda att böckerna ordnades efter deras storlek och till någon del, ori- 

 ginelt nog och såsom en reminiscens från Pipjiings tider, kronologiskt efter 

 boktryckeriernas åUier. Då engång efter en biblioteket undergången reparation 

 och medan Elmgren åtnjöt sin sommarsemester, hans yngre tjenstekamrater 

 företagit sig att under flere dagars arbete systematiskt omställa hela bok- 

 samlingen, blef Elmgrens första göra, sedan han åter vidtagit med tjenst- 



