Anda från sin stiftelse liar Finska Vetenskaps-societeten haft för sed att på 

 sin årsdag högtidlighålla minnet af sina sedan föregående årsmöte ur tiden 

 bortgångna ledamöter. Denna dag erinrar oss likväl först om den ädle furste, 

 societetens höge beskyddare, som älskade vårt land, skyddade dess lag och 

 spred ljus, förnöjsamhet och lycka i dess bygder. Därför har han ock vunnit 

 det finska folkets trofasta, aldrig slocknande kärlek, därför skall hans namn 

 välsignas och med oförminskad glans stråla i våra häfder som Finlands oförgät- 

 lige välgörare! Hurn ofta skördas icke vetenskapsmannen i sin lefnads fulla blom- 

 string? Särskildt har man trott sig kunna yttra det om läkai-en, hvars mödo- 

 samma och ansträngande kall tär på hans lifstråd och tidigt öppnar för honom 

 själf den graf, för hvilken han sökt skydda andra och i hvilken han sett så 

 många gömmas. Och dock, när vi nu bereda oss för en minnesteckning af 

 fi-amlidne professor emeritus, arkiatern och statsrådet Evert Julius Bons- 

 do rf f, synes hans långa lifstid jäfva detta uttalande. Vi få se den sällsynta 

 bilden af en man, som, efter att med ovanlig arbetskraft hafva burit lefnads- 

 dagens möda, icke tvekade att ännu på sin ålderdom egna sig åt författare- 

 verksamhet eller, när behofvet så fordrade, ställa sin förmåga till de Udandes 

 och hjälpbehöfvandes tjenst. Långt efter det han dragit sig tillbaka från det 

 offentliga lifvets bekymmer och kunnat, såsom mången annan, under sin långa 

 lefnadsafton i landtlifvets ostörda stilla lugn med blicken fästad på flydda 

 tider njuta af hvilans ro, tänkte han på arbetets pligt. 



En sådan förebild är så mycket mera sällsynt, som han var en af dem, 

 hvilka själfve fått upplefva och bevittna en utveckling, ja fullkomlig ombild- 

 ning af den ungdomsvetenskap, hvilken väckte ynglingens hängifvenhet och blef 

 målet för hans mannaålders sträfvan. Han såg den ena vetenskapsgrenen efter 

 den andra skjuta ut från den gamla stammen och i oanadt mått föröka dess 

 omfång och innehåll. Han såg vetenskapens själfva grundåskådning blifva en 

 annan och nya vägar öppna sig för dess rastlösa tillväxt. Rik var hans egen 



