6 



gen medicinen och naturalhistorien hos oss ännu så nära förenade med hvar- 

 andra, att man knapt kunde tänka sig att någon annan egnade sig åt natural- 

 historiska studier, än en läkare. I hvarje fall gick vägen till läkarekonstens 

 utöfning genom Floras förgård. 



Det kan vara skäl att kasta en blick på det sätt, hvarpå de medicinska 

 studierna vid denna tid bedrefvos. ïvenne vägar ledde till dem, den medicin- 

 ska och den kirurgiska, en qvarlefva från den tidpunkt i läkekonstens utveck- 

 ling, då man ännu betraktade kirurgin som handtverk, hvars utöfning tillhörde 

 ett slags lägre medicinalpersoner. För att välja den kirurgiska studievägen 

 fordrades att vara student, tjenstgöra föreskrifven tid vid klinikerna och undergå 

 kirurgie kandidat- och magisterexamen inför kollegium medicum. Denna grad 

 berättigade till ansökningar af stads- och lasarettsläkaretjänster, men icke till 

 erhållande af provinsialläkarebefattningar. Därtill erfordrades dispens. Först 

 1862 afskaffades denna kirurgiska examen. 



För vinnande af medicinsk och kirurgisk doktorsgrad erfordi'ades däremot 

 föregående studier i filosofiska fakulteten och där vunnen kandidatgrad. Exa- 

 minatorernes antal i denna fakultet var 11 och ökades 1841 till 12. Likväl 

 voro blifvande jurister och läkare, om de så önskade, befriade från examen i öster- 

 ländska språk. Före medicinekandidatexamen i medicinens teoretiska vetenskaper 

 skulle enskildt förhör afläggas inför professorn i kemi. Tjenstgöringstiden vid 

 kliniska institutet var bestämd till ett år, nämligen ett halft år å hvardera afdel- 

 ningen, den medicinska och den kirurgiska. Hela lärokuisen medhanns vanligen 

 inom 4 à 5 år, deruti inberäknadt författandet af ett till fakulteten inlem- 

 nadt och godkändt disputationsspecimen, hvilket likväl icke behöfde utgifvas, 

 utan kunde framdeles efter tagen licentiatexamen försvaras för vinnande af 

 doktorsgrad. 



Hjälpmedlen för medicinens studium voro likväl i hög grad inskränkta. 

 Lärostolarnes antal i fakulteten var endast tre och hvarje profession omfattade 

 flera mer eller mindre därmed sammanhängande särskilda vetenskaper. Pro- 

 fessorn i anatomi och fysiologi skulle utom sitt egentliga ämne undervisa 

 äfven i ,,medicinallagfarenheten och medicinska polisen" (hygien), hvilket likväl 

 icke torde förekommit. Den s. k. teoretiska medicinen (allmän patologi) och 

 praktisk (klinisk) medicin voro förenade på en hand. Till professionen i kirurgi 

 och barnförlossningskonst hörde dessutom oftalmologi, syfilidologi och gynekologi. 

 Medicinens historia, som äfven hörde till denna profession, blef naturligtvis 

 aldrig föredragen och var mig veterligen icke engång föremål för tentamen. 



Anatomiska inrättningen eller den s. k. ,, anatomiska theatern" hade fått 

 plats i nedra våningen af det nya universitetets norra sida, där sedermera 



