14 



Retzius knöt Bonsdoiff under sin vistelse i Stockholm för lifvet bestående 

 vänskapsförbindelser med M. C. Retzius, Magnus Huss, O. J. Sundevall 

 och P. F. Wahlberg. 



Från Stockholm återkom Bonsdorff med ökadt och varmt intresse för 

 anatomisk forskning. Han hade äfven haft tillfälle att lära sig metoderna 

 för utförande af olika slags anatomiska arbeten och det, som för ögonblicket 

 var af största vigt, han hade fått en öppen blick för själfva undervisniiigssättet. 

 Emedan den i Sverige och Finland öfliga anatomiska undervisningsmetoden 

 i tiere afseenden skiljer sig från den i andra länder vanliga, har man sökt 

 utreda, hvarifrån den har sitt ursprung ocli när den införts, utan att man 

 kommit till full klarhet huru densamma under tidens lopp utbildat sig. Frå- 

 gan gäller, när de s. k. anatomiska repetitionerna blifvit införda och om de i 

 början blott bestodo i förevisning af de färdiga partierna inför läraren eller 

 tillika utgjorde underlag för ett förhör från hans sida. Af konsistorii acade- 

 mici protokoller från Åbo-tiden finner man, att demonstrationer eller, såsom 

 nian måste tolka detta uttryck, uppvisning af de studerandes prepaiat före- 

 kommo redan före 1820 och att de tillika åtföljdes af ett föriiör torde man 

 kunna förutsätta. Senare torde vid några af de svenska anatomiska institu- 

 ten demonstrationerna från dissekanternas sida trädt mera i förgrunden och 

 större fordringar ställts på de förra, beroende på elevernas individuella anlag och 

 förmåga. Så mycket är säkert att efter Bonsdorffs svenska resa fordringarna på 

 själfständigt arbete hos dissekanterna ökades och utsträcktes till nya områden af 

 den menskliga anatomin, såsom ett noggrannare studium af situs viscerum och 

 nervsystemet. Senare tillkom egen undersökning af hjärnan, cerebralnerverna, 

 ledgångar och ligamenter. 



Tillfälle att göra sina förvärfvade kunskaper fiuktbärande för vetenskapen 

 och undervisningen yppades oförmodadt. Ursin bief vald till rektor och Bons- 

 dorff förordnades att, jämte sin egen tjenst, bestrida professionen i anatomi 

 och fysiologi, hvilken han sedermera fortsättningsvis skötte under åren 1839 — 

 1846. Från denna tid vidtog nu hans långa vetenskapliga arbetsperiod, hvar- 

 under han med oförtröttadt intresse gick från det ena änniet till det andra. 



Det var isynnerhet nervanatomin och fysiologin, som Bonsdorff med 

 förkärlek bearbetade och till detta område höra äfven hans vigtigaste, mest 

 törtjenstfulla arbeten. Han synes redan tidigt hafva gjort nervsystemet till 

 föremål för special-studier. Såsom förberedelser därtill kan man anse de ut- 

 märkt vackra preparat af hufvudskålens ben, hvilka han införlifvade med ana- 

 tomiska nuiseum och hvilka detsamma dittills lielt och hållet saknat. Syssel- 

 sättningen dermed ledde honom snart till undersökningen af hufvudets 



