11 



är bättre att teckna grunddragen, Charakteristiken, än att strängt metliodiskt beskrifva. 

 Sen sä tror jag, att du borde något mera comparera. Arbetet är förtjenstfullt och ofelbart 

 mycket nyttigt för en nybörjare som vill lära fiskanatomin. Figurerna äro mästerliga. 

 Du bör på samma sätt utarbeta hela lakens anatomi. Samla planscher, men gör texten 

 mycket kort." 



Ofvanföi'e redan antj-dda, i iiärmasto samiiianliang med undevsökningvii 

 af lakens liuivudskalsben påbörjade beskrifning af dess cerebralnerver utgaf 

 Bonsdorff såsom spécimen för professionen i anatomi och fysiologi under 

 titel „Disqvisitio anatomica Nervum trigeminum imrtemque cephalicam nervi 

 synqmihici Qadi Lotœ Linn. cum nervis iisdem apud hominem et mammalia 

 comparans'', 1846**). Denna afiiandling är ett vigtigt inlägg i kännedomen 

 om iiskarnes nervanatomi. De tidigare af forskare, sådane som Serres, Meckel, 

 Carus, Weber m. fl., meddelade bidragen till deras neurologi och de senare 

 af Swan och Stannius anställda undersökningarna af nerverna hos några 

 Gadus-arter lemnade ännu mycket öfrigt att utreda så väl i afseende å deras 

 beskrifning, som jämförelsen med raenniskan och däggdjuren. Den af Bonsdorff 

 begagnade nomenklaturen var härvid af stort gagn och blott de nerver, hvilka 

 förekomma endast hos fiskarna, fingo egna namn. Vid beteckningen af de s. k. 

 ansigtsbenen och beskrif ningen af dithörande nervgrenar ansåg sig Bons- 

 dorff likväl ännu böra följa Cuviers benämningar, så länge betydelsen af 

 dessa ben icke blifvit närmare utredd. Äfven här kunna vi icke ingå i någon 

 utförlig redogörelse för denna afhandlings innehåll. Så mycket må nämnas, att 

 Bonsdorff ådagalägger att nerv. trigeminus hos laken uppkommer med 

 fyra rötter och har äfven fyra grenar, nämligen n. ophthalmicus, n. maxillaris 

 superior, n. maxillaris inferior och n. lateralis n. trigemini. Denna sistnämnda 

 nerv är egendomlig för fiskarna, utgår från ett särskildt ganglion och afger 

 grenar till de olika fenorna. Det invid första verteberkroppen belägna och med 

 första spinalnervens rötter förbundna ganglion anser Bonsdorff utgöra början 

 till den sympathiska nervens hufvuddel. 



Sedan Bonsdorff offentliggjort denna afhandling, synes han uppkastat pla- 

 nen att i en serie af hkartade undersökningar behandla cerebralnerverna hos 

 andra ryggradsdjur. Hans „Symbolae ad anatomiam comparatam nervorum 

 animalium vertebratorum" (1850 — 1851) innehålla beskrifningar öfver cere- 

 bralnerverna hos kråkan, Corvus cornix, och hos tranan, Grus cinerea. Genom 

 att äfven här så mycket som möjligt samma benämningar användas för ner- 

 vernas ursprung och förlopp, som hos menniskan, har terminologin vunnit 

 större klarhet och öfverskådlighet. Medels sin noggranna undersökning af 

 deras föreningar har Bonsdorff tillika i flere afseenden utvidgat v åi- kännedom 



