18 



om nervernas sammanhang med hvarandra. Det blir dock for vidlyftigt att här 

 gifva en närmare exposé af dessa arbeten. Ett lifligare intresse för dem kan 

 ju förutsättas endast hos specialisten. Dock må några enskilda vigtigare iakt- 

 tagelser påpekas. I motsats till Schleunn och Stannius förnekar Bonsdorff 

 hos kråkan föreningen af n. ophthalmicus med n. facialis. Från ganglion 

 semilunare Gasseri utgå endast tvenne grenar, nämligen n. ophthalmicus och 

 truncus maxillaris, som därpå skiljer sig i n. maxillaris superior och inferior, 

 medan dessa nerver hos tranan redan vid sitt ursprung äro skilda. Från n. 

 abducens hos kråkan går en motorisk gren till ganghon ciliare, en förening, 

 som förekommer hvarken hos menniskan eller däggdjuren. Nervus laryngeus 

 superior, som är jämförelsevis stark, synes erhålla trådar från n. hypoglossus 

 under och i följd af dess förening med n. vagus. Dess fördelning i larynx- 

 musklerna och dess starka utveckling sammanhänger väl med fåglarnas sång- 

 förmåga. Afvikande från T re vi rann s fann Bonsdorff n. glossopharyngeus 

 vara nära förbunden med öfversta cervikalgangliet och n. vagus. Dess ganglion 

 petrosum är medels kommunikationsgrenar förenadt så väl med ganglion cervi- 

 cale supi'emum, som med rotgangliet till n. vagus och står dessutom i sam- 

 band med n. recurrens och n. facialis. På grund af sambandet emellan gang- 

 lion petrosum n. giossopharyngei, ramus lingvalis n. trigemini och n. vagus 

 framkastar Bonsdorff den åsigten att ett sinnesorgan är så mycket mindre 

 utveckladt, ju närmare föreningen är emellan dess sinnes- och känselnerver. 



Dessa talrika föreningar ådagalägga att den inbördes förbindelsen emellan 

 de sex senare cerebralnervparen hos kråkan är ganska invecklad och däraf upp- 

 kommer äfven mycken svårighet att bestämma, hvilka nervgrenar tillhöra den 

 ena eller andra nervstammen '''). 



Hos tranan ingår däremot n. glossopharyngeus i själfva foi-amen jugulare en 

 närmare förening med n. vagus och med dess rotganglion än hos kråkan är fallet, 

 men skiljer sig likväl snart från denna förbindelse. Då ganglion petrosum 

 n. giossopharyngei hos kråkan är nästan en del af öfversta halsgangliet, är 

 däremot hos tranan detta ganglion skildt och uppträder som en själfständig 

 tillsvällning, hksom hos menniskan. Bonsdorff anser därför ganglion petro- 

 sum ega en central betydelse för nervens periferiska förgrening. Om man 

 anser ganglion petrosum n. giossopharyngei vara ett till smakorganet hörande 

 ganghon kan man enligt Bonsdorff s åsigt anse detta organ hos tranan 

 vara mycket mera utveckladt än hos kråkan. 



Från ganglion cervicale supremum utgår n. sphenopalatinus, hvilken 

 sönderfaller i ram. profundus nervi vidiani och n. nasopalatinus Scarpîe. Den 

 förra sammansmälter med ram. petrosus superhciaUs major, medan den senare 



