26 



portvensystemet i allmänhet såsom ett accessoi'iskt respirationssystem, hvaii- 

 geiiom blodraassan afbördar sig vissa ämnen, som äro onyttiga för den mate- 

 riella metamorfosen, uttalar han den förmodan att i samma förhållande, som 

 respirationsorganen äro mindre utvecklade hos de lägre djuren, äfven ett 

 portvensystem förekommer, som utgrenar sig i njuren, för att liksom komplet- 

 tera den respiratoriska verksamheten. Njurportvensystemet uppkommer genom 

 utgrening af vena caudalis i njurens bakersta del, bildande där ett kapillar- 

 kärlnät, hvarifrån blodet samlas i större och större grenar, hvilka utmynna i en 

 genom midten af njuren förlöpande hufvudstam. De begge hufvudstammarne 

 förenas slutligen i en gemensam sinuös utvidgning eller alveus communis 

 venarum cavarum inferiorum. Ifrån denna alveus utgå vente cavœ inferiores -'-). 

 Efter denna öfversigt af Bonsdorffs större och mera omfattande under- 

 sökningar på den komparativa och menskliga anatomins område, må vi ännu 

 i korthet omnämna några mindre hithörande uppsatser af hans hand. I en 

 „Beskrifning af ett missbildadt Cranium hos en man, jämte några anmärknin- 

 gar öfver uppkomsten och betydelsen af de s. k. ossicula Vormiana^'' (1840), 

 uppvisade Bonsdorff att de enskilda hufvudskålsbenen under sin utveckling 

 förblifvit söndrade i flere enskilda delar. Nackbenet bestod sålunda af 10, 

 det venstra tinningbenet af 16 och det högra af 8 mindre ben. Orsaken 

 därtill måste vara den, att Ossifikationen utgått ur flere par benpunktei-, än 

 vanligt, och de bildade benstyckena qvarstått såsom genom suturer från hvar- 

 andra skilda ben, erinrande om tidigare utvecklingsskeden i hufvudskålsbild- 

 ningen. Bonsdorff uttalade tillika den förmodan att dura mater hos de 

 högre djuren och isynnerhet hos menniskan kunde anses motsvara primordial- 

 kraniet hos de lägre vertebrerade djuren och vara en oaf bruten fortsättning af 

 Chorda dorsalis. Hufvudskålsbenen åter kunde betraktas såsom uppkomna 

 genom Ossifikation af beläggningsmassan ^^). — En undersökning af blodkärl- 

 systemet hos den vanliga björnen (Ursus arctos) 1852 med fästadt afseende 

 å vintersömnen ådagalade vissa egendomliga anatomiska anordningar, hvilka 

 förklara den i hög grad förlångsammade och nedsatta blodcirkulationen, som 

 åtföljer vintersömnen och till en del är orsaken till densamma. Med mycken 

 sannolikhet synes man enhgt Bonsdorffs mening kunna antaga, att diaphragma 

 är starkt kontraherad under djurets vintersömn i följd af dess kroppsställning 

 och därigenom inverkar hämmande på blodrörelsen. Aorta abdominalis, som 

 förlöper under en stark muskelfascikel af diaphragma, sammantryckes nämligen 

 i följd däraf mot ryggraden och blodrörelsen försvagas. Vena cava, som 

 genomtränger en lob af lefvern, hvilken liksom en ring omfattar densamma, 

 sammantryckes äfvenledes genom kontraktionen af de från diaphragma på den 



