29 



idéer, som isynnerhet gjorde sig gällande i hans uppfattning af vattenkurens 

 berättigande och användning. Han var därför icke främmande för åsigten 

 om en vis medicatrix natur«, hvars egentliga säte var i blodet, och som 

 medels konstens åtgärd kunde och borde befordras. 



Såsom anatom kunde Bonsdorff icke förbise den bet3Mlelse och det infly- 

 tande den patologiska anatomin mot slutet af hans verksamhetstid vann inom 

 den praktiska medicinen. Detta erkänner han själf i följande ord: ,,Den 

 medicinska vetenskapens teori kan icke vara något annat än kännedomen om 

 de i organismen verkande organernas anatomiska byggnad, vare sig i det 

 friska eller sjuka tillståndet, hvartill ännu bör läggas kunskapen om dessa orga- 

 ners samverkan i organismen, där det ena organet ingriper i och förutsätter det 

 andra. Kännedomen om dessa förhållanden vinnes genom den anatomiska under- 

 sökningen och det fysiologiska experimentet. Resultaten af den expei'imentella 

 fysiologin förbises ofta af patologen, som blott aktar den anatomiska basen. 

 De förändringar, som mikroskopet uppenbarar i organerna, betraktas som sjuk- 

 domens väsende. Så lofvärd en sådan forskningsmetod i sig själf må vara, 

 är denna sanning endast skenbar, ty bakom den funna anatomiska förändringen 

 ligger orsaken till densamma ännu förborgad. Den anatomiska afvikelsen är 

 produkten af sjukdomsprocesserna och icke själfva den sjukliga processen. 

 Det är det obekanta, som Fichte uttrycker genom das Ding an sich och som 

 vetenskapen sökt i årtusenden. Den medicinska forskningen måste från natur- 

 forskningens olika områden hemta material för lösandet af sitt problem, som 

 är lifvets gåta. Denna blir alltid olöst och därmed är äfven den individuella 

 dödens och förgängelsens fortfarande bestånd försäkrad. Det material, som 

 fordras till den medicinska vetenskapens byggnad, samlas ifrigt af forskningen 

 till dess en öfverlägsen ande uppträder för att ordna och utvälja det material, 

 som för byggnaden kan användas. När det skall inträffa, kan icke på för- 

 hand bestämmas. Den närvarande tidens riktning är att fortfarande samla 

 och hopa det nödiga materialet" -'). 



Bonsdorff synes öfverhufvud känt sig tilltalad af den humoralpatologiska 

 uppfattningen af sjukdomsorsakerna. Under hans yngre år var ju den också 

 allmänt herskande. Blodets sammansättning, betydelse och förändringar voro 

 äfven för honom af den allra största vigt. Han betraktade detsamma icke blott 

 såsom en ständigt flödande källa för tillförande af nytt material åt nervsyste- 

 met i ersättning för de under dess arbete förbrukade och förlorade bestånds- 

 delarna, utan tillika såsom incitament för dess hfskraftiga verksamhet. En 

 hajmato-patologi ansåg han utgöra medicinens vigtigaste önskningsmål, ty 

 en förändring i en väfnad är icke sällan framkallad af en abnorm kemisk 



