64 



att de sjuka soldaterna kunde qvaihållas och vårdas som förut. — Vid ett besök, som 

 Nagomowitseh gjorde à sjukhuset, och vid besiktning af ett konvalescentrum såg en 

 man lida af vagel i ena ögat, sade han „heic habes granulationem", hvarpå Bonsdorff 

 lät en annan soldat, som hade ett sår å benet, lösa upp förbandet och sade „heic habes 

 granulationem". Nagomowitseh blef uppbragt, men när Bonsdorff förklarade att han 

 gjorde det i konsultativt syfte och kallade Nagomovitsch „vir nobilissimus, experien- 

 tissimus et excellentissimus-', blef han vid godt lynne och yttrade „bene, bene". Äfven 

 tyfussjuke tingo icke heller qvarhållas i sjukhuset, hvarför de upptogos under diagnosen 

 Febris catarrhalis. En sådan patient delirerade under Nagomowitschs besök, men 

 denne blef tillfredsställd af Bonsdorff s förklaring att mannen var känd för en drinkare 

 och därför vid tilltället våldsam och oredig. 



*) Sid. 13. — Från dessa det anatomiska museets första tider må nämnas att Bons- 

 dorff 1841 uppgifver sig hafva därmed införlifvat 1-54 preparater „mest i komparativ 

 anatomi", deribland '22 skelett af däggdjur, 27 fåglar och dessutom üskskelett. Under 

 året tillkommo ytterligare 192 preparat. I ett bref till Retzius af den ^s/^ 1841 redogör 

 han för sin metod att macérera skeletten i varm lösning af pottaska under några dagar 

 och sedan ingnida dem med klorkalk. 



'"■) Sid; 13. — Anders Retzius bref till A. H. Florman af G. M. Fürst. Lund 

 1896, s. 107. 



'') Sid 13. — Med tacksamhet erinrade sig Bonsdorff den vänskap Retzius visade 

 honom och erkände huru hans studier genom Retzii inflytande vunnit ett alldeles nytt inne- 

 håll. Sålunda skref han den ^>^/., 1841 : „Jag har en obeskriflig längtan att återse Stockholm och 

 träffa Herr Professoren, hos hvilken jag står i en sådan förbindelse, ty af Herr Professoren 

 har jag fått det afgjordaste intresse för anatomiska undersökningar, hvilket jag icke förr 

 hade". 1 ett bref af den '7« 1845 ytti-ar han: „Hos Bror står jag i så stor förbindelse, ja 

 en större förbindelse än jag hos någon menniska kan stå, i anseende dertill att det är 

 Bror jag helt och hållet har att tacka för den riktning mina studier och forskningar tagit, 

 det är Bror jag har att tacka för den fröjd mina komparativt neurotomiska undersökningar 

 skänka mig, ett intresse, som jag icke förr än sedan jag varit i Brors skola kunde drömma 

 om, då jag var nära att fördjupa mig i naturphilosophiska grubblerier, hvilka beqvämt nog 

 kunna utföras i kammaren vid skrifbordet och likväl lända vetenskapen till föga fromma!" 



Här torde kunna omnämnas en omständighet, som icke förut lär vara känd, nämli- 

 gen planen att vidtaga förberedande åtgärder hos oss till införande af undervisning i vete- 

 rinärkonsten och att Bonsdorff skulle få i uppdrag af kejs. senaten att undervisa i 

 veterinär anatomi och fysiologi emot ett arfvode af 600 rdr svenskt banko. Härom skref 

 han till Retzius den '"/i 1842: „En anatomisal kommer dîi att inrättas i ett rum invid den 

 förra anatomisalen, så att hvardera afdelningeus arbetare kunna comparera sina preparater. 

 Väl får jag då påökning i mina göromål medelst 4 timmars lektion i veckan, men då 

 detta så mycket intresserar mig torde denna tillökning af arbete icke komma att blifva 

 tryckande". Planen förföll mellertid. 



„I anledning af mina funderingar med de comparativa cerebralnerverna har jag ämnat 

 mera speciell än i de vanliga läroböckerna är fallet arbeta på en framställning af hufvu- 

 dets särskilda ben hos våra husdjur. Anser Herr Professoren ett sådant arbete löna mödan 

 eller har någon, hvilket jag ej käniier, redan i monogiaphie behandlat detta?" 



