78 



Jag tycker att mau borde hinna med bra mycket, då jag vore fri all pi-actik och officiella 

 göromål. I min plan ligger att göra excursiouer i Bohuslänska skärgården och taga med 

 mig min vaktmästare för prEepareriug af skeletter af fiskar under mitt inseende." 



'■") Sid. 50. — Se „Handlinyar rörande besättandet af professionen i kirurgisk klinik 

 vid Kejs. Alexanders Universitetet i Fintand"', Helsingfors 1860, s. 53 — 58. 



Bonsdorffs till Hans Majestät Kejsaren ställda afskedsansökning var af följande 

 lydelse : 



„Sedan jag i tjugutvâ år innehaft ordinarie tjeust och under denna tid från år 1839 

 om hösten med ringa afbrott bestridt föreläsningarna i anatomi och fysiologi vid Fiulauds 

 universitet, har jag sent omsider kommit till den för mig sorgliga erfareuhet, att jag 

 icke kunnat uppfylla mina åligganden såsom lärare och tjensteman, då jag oaktadt mina 

 allvarliga bemödanden icke lyckats tillvinna mig mina embetsbröders förtroende. Af sådan 

 orsak nödgas jag, under fullt medvetande att hafva egnat min ringa kraft och förmåga 

 åt ett nitiskt uppfylllande af det embête, som genom Eders Kejserliga Majestäts nåd 

 blifvit mig anförtrodt, i djupaste underdånighet hos Eders Kejserliga Majestät anhålla att 

 från detsamma blifva entledigad. Den lefvande kärlek, med hvilken jag omfattat mitt 

 kall, har utgjort grunden för min lycka såsom tjensteman vid universitetet och förblifver 

 älven vid min afgång därifrån den slutliga hugnad, som icke skall kunna mig fråntagas. 



Men den måttligt bemedlade ställning, hvari jag alltid befunnit mig och som delvis 

 härrört däraf, att jag för uppfyllande af mitt kall vid universitetet uppoffrat förmånerna 

 af egen läkarepraktik, föranleder ännu dessutom att jag emot min inre önskan måste 

 nalkas Eders Majestät med en underdiinig anhållan, att varda hugnad med pension för 

 min återstående lifstid. Såsom skäl för denna underdåniga ansökning kan jag ej anföra 

 annat, än hvad underdånigst bifogade läkarebevis och meritförteckning innehålla. Af den 

 sednare värdes Eders Kejserliga Majestät i nåder inhemta, att jag jemte föreläsningarna 

 under tjugu ars tid med undantag af hösten år IBOa och våren 1853 tillika förestått 

 anatomieprosektors-tjensten vid universitetet intill hösten år 1852, hvarutom af uni- 

 versitetets styresmän torde intygas att jag i hufvudsaklig mån tillvägabragt de icke 

 obetydliga samlingar, som nu finnas i universitetets anatomiska och delvis äfven uti dess 

 zoologiska museum. Jag vågar hoppas, att dessa stumma vittnesbörd skola för samtid 

 och efterverld lemna talande bevis derpå, att mina sträfvanden för vetenskapen och 

 universitetets nytta icke varit begränsade inom den egentliga embetspligtens allaredan 

 nog vidsträckta fordringar. 



I händelse dock Eders Majestät i nåder skulle finna landets lag och författningar 

 icke medgifva möjligheten af nådigt bifall till min underdåniga anhållan om pension, får 

 i underdånighet jag ännu återhemta min ansökning om nådigt afsked från tjensten, för 

 att med större lugn och tillfredsställelse, än hittills varit fallet, kunna egna min återstående 

 tid och förmåga åt vetenskapliga sträfvanden." 



Att Bonsdorff likväl allt emellanåt längtade efter frihet från sina akademiska 

 göromål och vissa kollegiala förhållanden, framgår ur några uttalanden i bref till hans 

 vänner. Sålunda skref Magnus Huss till honom den ^'/4 1864: „Att du tänker på att 

 söka lugn, undrar jag ej på, ty undervisningskallet blir, äfven då man utöfver det med 

 lefvande intresse, som du städse gjort, ändock tungt, och bättre är att lemna det, medan 

 man ännu har några krafter qvar, än sträfva dermed till dess man blir alldeles utnött. 



