4 Edv. Hjelt. 



ännu icke femton âr gammal. Aeppes moder befann sig i knappa ekonomiska 

 omständigheter, men hans äldi-e syskon voro i tillfälle att understöda honom 

 nnder hans studietid. Sina ferier tillbragte han oftast hos sin styfbror, den 

 sedan om vårt lands järnhandtering så högt förtjente Nils Ludvig Akppe, 

 hvilken vid denna tid var bosatt vid Puhois. Under terminerna lefde han 

 mest för sig, egnaude sig med mycken flit åt sina studier. 



Arppe hade låtit inskrifva sig i filosofiska fakulteten men utan att till en 

 början bestämma sig för något hufvudämne eller utan någon trängre ämnes- 

 begränsning för sina studier. Han studerade fysik hos Hällström och kemi 

 jämte mineralogi hos von Bonsdoeff, men derjämte sysselsatte han sig med 

 andra naturvetenskaper och humanistiska ämnen, så att han i tilosofiekandidat- 

 examen, som aflades 1840, tillerkändes icke mindre än 7 laudatui'er. Vid den 

 i sammanhang med universitetets 200-års jubelfest samma år anstälda magister- 

 promotionen innehade Arppe första hedersrummet. Femtio år senare, vid pro- 

 motionen 1890, emottog han jubelmagisterkransen. 



Vid denna tid hade Arppe sannolikt redan fattat sitt beslut att egna sig 

 åt kemins studium. I hvilken mån hans lärare von Bonsdorff i detta af- 

 seende influerat på honom, har jag mig icke bekant. Efter dennes död 1839 

 torde han särskildt af J. J. Nervänder uppmanats att förbereda sig för den 

 lediga lärostolen. Ar 1841 finna vi också Arppe i Stockholm sysselsatt med 

 kemiska studier under professor L. F. Svanbergs ledning. Hans afsikt 

 var att arbeta hos Berzelius, men denne mottog då icke vidare några elever. 

 Arppe var dock i tillfälle att med honom komma i personlig beröring.*) À 

 Svanbergs laboratorium utförde han en mineralanalytisk undersökning, nämli- 

 gen öfver sammansättningen af babingtoint, ett sällsynt mineral från Arendal. 

 Han påbörjade här äfven ett arbete öfver vismutens föreningar, med hvilket 

 han efter hemkomsten följande år fortsatte. En del af detsamma, i hvilket 

 Arppe ådagalägger att ett stort antal vismutoxider finnes och påvisar existen- 

 sen af en vismutsyra, intogs på Beezelii anmälan i Svenska Vet. Akad. hand- 

 lingar för 1842. Om denna Aeppes första större undersökning säger Berze- 

 lius i sin Årsberättelse, efter att uppförligt hafva refererat arbetet: „Af hand- 

 lingen är af intresse för den väckelse den gifver till nya forskningar och be- 

 visar temligen tydligt, att en mängd af föreningar emellan vismutens oxider 

 sinsemellan gifvas, ehuru det är svårt att med någon säkerhet ännu framlägga 



*) I början af sin vistelse i Stockliolm skrifver Arppe (i bref till A. Moberg den 30 jan. 1842): 

 „Pä, Svanbergs laboratorium fälles och filtreras, glödgas och väges så träget och djupsinnigt 

 att det tyckes, som hela naturen snart skulle blifva utlöskad. Med Berzelios har jag ej haft mycken 

 gemenskap. Hans måndagssoireer har jag väl haft lyckan bivista, men der inhemtas icke någon kemi." 



