6 Edv. Hjelt. 



sätt redan vid denna tid utvecklats i en från Berzelii system afvikande rikt- 

 ning. Vistelsen hos Wöhler biet åtgörande för Arppes framtida forsknings- 

 riktning så till vida, att han efter denna tid nästan uteslutande egnade sig åt 

 undersökningar på den organiska kemins område. 



I Göttingen påbörjade han visserligen ett oorganiskt-kemiskt arbete men 

 fortsatte icke länge dermed. Han skrifver; härom till Berzelius: „På prof. 

 WöHLERs anmodan begynte jag för några dagar sedan med en undersökning 

 af zirkonj orden; vid första försöket som bestod i chlorzirkons beredning enligt 

 WöHLEKs method röjde sig, att jag hade något nytt i händerna. Men hela 

 denna undersökning har fått en tragisk ändalykt genom den af Herr Baron 

 meddelade underrättelsen om Svanbergs norjord." Svanberg trodde sig nämli- 

 gen hafva sönderdelat zirkonj orden, hvarvid han erhållit en ny jordart som 

 han kallade norjord. Sorgen öfver att hafva blifvit förekommen vid upptäck- 

 ten af ett nytt element har drabbat mången kemist, men för Arppe kunde 

 det vara en tröst, att „norium" åter utstrukits från metallernas antal, i det 

 det befunnits identiskt med zii'kon. 



Han vidtog nu med trenne mindre undersökningar öfver kochenill, morfin 

 och monardaolja. Den förstnämda ledde icke till några anmärkningsvärda nya 

 iakttagelser men visade lösligheten och oriktigheterna i Preissebs uppgifter an- 

 gående karminets framställning och han kom till den slutsats, att färgäm- 

 net alls icke var kändt i rent tillstånd. — Vid morfins behandling med utspädd 

 svafvelsyra till 140" erhöll Arppe en amorf svagt basisk förening, hvilken se- 

 dermera visats vara identisk med det af Mathiesen och Wright år 1869 er- 

 hållna apomorfinet. 



Ur oljan af Monarda punctata isolerade Arppe stearoptenet, hvars fysi- 

 kaliska egenskaper och reaktioner han faststälde. Analysen visade samman- 

 sättningen Cio Hi4 O. Några år senare erhöll Lallemand samma förening ur 

 timjanolja och kallade den tymol, hvilken viktiga förening således Arppe till 

 först hade under händer. — Afven den undersökning öfver brandvinsyra, 

 hvilken Arppe offentliggjorde såsom professorsspecimen, utfördes åtminstone 

 till stor del under hans vistelse i Göttingen. 



Bland unge forskare, som samtidigt med Arppe arbetade hos Wöhler, må 

 nämnas Carl Schmidt, sedermera professor i fysiologisk kemi i Dorpat. 



På vårvintern 184G lemnade Arppe Göttingen och gjorde närmast ett 

 besök hos Liebio i Giessen. Försedd med rekommendationsbref af denne 

 samt af Berzelius och Wöhler, från den sistnämde till Pelouze, begaf han 

 sig sedan till Paris. Det låg icke i hans plan att här begynna med några 

 praktiskt kemiska arbeten. Han önskade endast stifta pei'sonhg bekantskap 



