Minnestal öfver Adolf Edvard Arppe. 9 



vinsyra och iiitraniliii. En uitraniliii liade tidigare genom reduktion at dinitro- 

 benzol framstälts af Muspeatt och Hoffmann. Arppe kom nu till det ovän- 

 tade resultatet, att den af honom erhållna föreningen, jämförd med den tidi- 

 gare bekanta, visade olikheter, „hvilka ej vore möjliga, om begge ämnena 

 vore identiska". Han upptog derför dessa föreningar till en närmare under- 

 sökning, för hvilken han redogör i en följande år, 1854, publicerad afhand- 

 ling. Han faststälde nu nogrannt de båda föreningarnas egenskaper och in- 

 bördes olikheter, hvilka delvis voro ganska betydande. Han åtskiljer dem ge- 

 nom benämningarna nitranilin och paranitranilin. Vid denna tid kände man 

 ännu ett jämförelsevis fåtal isomera föreningar, och denna Arppes upptäckt 

 eger särskildt intresse derför, att den var ett at de allra första exemplen på 

 den ortsisomeri, hvilken sedermera uppvisats hos alla disubstituerade benzoler. 

 Den af Arppe framstälda föreningen är paranitranilin, den förutbekanta åter 

 metaföreningen. — I sannnanhang med dessa undersökningar framstälde Arppe 

 äfven vinsyraus och äppelsyrans anilidföreningar. 



År 1855 offentliggjorde Arppe en undersökning „öfver salpetersyras in- 

 verkan på fettsyra", hvarmed förstods sebacylsyra. Schlieper hade uppgifvit, 

 att vid denna process bildas brandvinsyra. Arppe, som betviflade uppgiften, 

 företog en undersökning af förhållandet och fann, att nämda syra icke ingår 

 bland oxidationsprodukterna, men väl uppkommer härvid bernstenssyra i rik- 

 lig mängd äfvensom en syra, hvilken han kallar oxypyrolsyra och hvilken han 

 senare ådagalade vara adipinsyra. — Fetternas förhållande vid oxidation hade 

 varit föremål för flere undersökningar. Laurent hade vid denna process er- 

 hållit en hel serie syror, azelainsyra, korksyra, pimelinsyra, adipinsyra, lipin- 

 syra samt azoleinsyra (enantylsyra). Ar 1857 hade Wirz anstalt en under- 

 sökning öfver dessa syror och försökt åtskilja dem genom partiel fällning. 

 Detta arbete föranledde Arppe att återupptaga sina undersökningar på området 

 och år 1863 offentliggjorde han en omfattande afhandling: „Untersuchungen 

 über einige Oxydationsprodukte der Fette". Hau uppvisade närmast, att man 

 hittills icke framstält ifrågavarande syror i rent tillstånd utan endast haft syre- 

 blandningar under händer. Betjenande sig af de fasta syrornas olika löslighet 

 i vatten och eter lyckades han utbilda en metod för deras isolering och fram- 

 ställning i kristalliserad form; och han kunde sålunda äfven noggrant fast- 

 ställa deras egenskaper. De syror han erhöll voro sebacinsyra, azelainsyra, 

 korksyra, adipinsyra och bernstenssyra (Laurents lipinsyra). Pimelinsyra kunde 

 han icke uppvisa. Han undersökte en mängd olika fetters förhållande vid 

 oxidation och fann bl. a., att de mättade fettsyrorna gifva såsom högsta oxi- 

 dationsprodukt sebacinsyra, öfiiga azelainsyra. Korksyra bildas ur alla fetter. 



2 



