Minnestal öfvcr Adolf Edvard Arppc. 11 



ger, att det är svårt att afgöra, hvilketdera af dessa föreställmngssätt förtje- 

 nar företräde. 



Att Arppe icke inlät sig på försök till förklaring af nitr anilinern as iso- 

 meri är naturligt, ty förutsättningarna härför saknades vid denna tid, men 

 anmärkningsvärdt är. att lian då (1S54) icke ansåg sig kunna hysa någon 

 bestämdare uppfattning om anilinets rationela sammansättning. Icke heller i 

 hans öfriga afhandlingar framträder anslutning till någon bestämdt teoretiskt 

 åskådningssätt. De formler han anför äro för det mesta empiriska, för syror 

 och salter använder han dualistiska sådana. xVnnu år 1863 hetjenar han sig 

 af de Gmelinska ek^dvalent^^kterna och betecknar således t. ex. vatten HO. 



Några direkta inlägg i frågor af mera allmän eller teoretisk betydelse 

 för kemin eller den organiska kemin har Akppe således icke gjort. Hans na- 

 turel och håg låg icke åt detta håll. Hans undersökningar voro rent prepa- 

 rativa, men alltid påbörjade i ett bestämdt syfte och efter klart utstakad plan. 

 De äro utförda med den noggTanhet i detaljen som var utmärkande för Bekzelii 

 skola. I utbildandet af framställningsmetoder för erhållande af bästa utbyte 

 och rena substanser samt i den omsorgsfulla undersökningen af hvarje nytt 

 preparat kumia de väl ställas Add sidan af de bästa arbeten af detta slag. 

 Flere af de nya föreningar Aeppe framstält t. ex. nitranilin, eller hvilka han 

 närmare undersökt och karaktäriserat, såsom brand vinsyra. adipinsyra. kork- 

 syra och azelainsyra, hafva sedermera blifvit syinierligen viktiga föreningar 

 inom den organiska kemin. Om denna del af kemin har Aeppe sålunda ge- 

 nom sina experimentela undersökningar förvärfvat sig en icke ringa förtjenst. 



En särskild lärostol i mineralogi och geologi inrättades genom statuterna 

 af år 1852, ehuru den först långt senare blef ordinariter besatt. Intill denna tid 

 var mineralogin såsom läroämne förenad med kemin och alla tidigare innehaf- 

 vare af den kemiska lärostolen hade äfven sysselsatt sig med mineralogisk 

 forskning. Äfven Aeppe var väl bevandrad och intresserad för denna med 

 kemin nära sammanhängande naturvetenskapsgren. Jämte sina organiskt ke- 

 miska arbeten sysselsatte han sig med mineralanalytiska sådana. Hans under- 

 sökning öfver babingtoniten har redan i det föregående omnämts. Detta säll- 

 synta mineral hade genom Levys kiistallografiska undersökning blifvit redan 

 år 1824 bestämdt såsom ett sjelfständigt mineral, men dess kvantitativa sam- 

 mansättning blef först genom Aeppes analytiska undersökning af babingtonit 

 från Arendal 1842 närmare kändt. Den af Aeppe bestämda kemiska sam- 

 mansättningen visade sig genom senare undersökningar af Thomson, Rammels- 

 beeg, Foebes m. fl. vara i hufvudsak riktig så när som på järnhalten, som af 



