Minnestal öfvcr Adolf Edvard Arppe. 13 



seeiule såsom läioämiu- vid högskolan stod högt under hans tid. — Ar 1852 

 höll Akppe en kurs i kemi för den bildade allmänheten, hvilket företag på 

 sin tid var ett akademiskt événement. Inledningen till denna kurs utkom i 

 tryck under titeln „Naturvetenskap och kemi". 



I tio ars tid hade Gaükikl Kein heklädt rektoratet vid universitetet, åt- 

 njutande sina embetshröders fulla förtroende. En i sig obetydlig tilldragelse 

 gaf helt oväntadt anledning till hans afgång. På våren 1858 uppfördes till 

 förmån för det tilltäidvta studenthuset några studentspektakel och i en af pje- 

 serna, för tillfället författad, förekommo några a.ns])elningar på dagens förhål- 

 landen. Stycket hade granskats af rektor och vicekansler utan att desse fun- 

 nit deri något anstötligt. l'å högre ort deremot gaf sig ett starkt missnöje 

 tillkänna, hvilket föranledde Rein att den (5 maj sannna år inlemna sin af- 

 skedsansökan. Han gjorde detta „i den förmodan, att han numera icke skulle 

 hos sina förmän ega det förtroende, som vore nödvändigt för rektorsembetets 

 ändamålsenliga förvaltning." En ädelmodig förklaiing af spektaklens tillstäl- 

 lare, di'. O. Toppelius samt magg. C. Gr. Estlander och N. Järvinen, att de 

 måtte betraktas såsom skyldiga till de föi'seelser, hvilka i denna sak kunde 

 komma någon till last, hade icke någon vidare påföljd. Reins ansökan be- 

 viljades. 



Den 1 påföljande sept, anstäldes rektorsval, ocli erhöllo härvid af 15 af- 

 gifna röster proff. F. L. Schauman och Arppe hvardera 13. Lotten afgjorde 

 till den senares förmån och Arppe utnämdes — endast 40 år gammal — till 

 universitetets rektor, i hvilken ansvarsfulla befattning han kvarstod icke mindre 

 än 11 år. Vid valet 18()0 uppfördes han enhälligt på första rummet, men 

 vid det följande hade opinionen något förändrats, hvartill kom, att hans vän- 

 ner insågo, att rektoratet mer och mer drog honom bort från det arbetsfält, 

 forskarens och lärarens, der lian redan förvärfvat sig betydande förtjenst. 

 Schauman erhöll vid valet öfvervägande pluralitet, Arppe uppfördes å andra 

 förslagsrummet, men hans mandat förnyades likväl, på vice-kanslers tillstyrkan. 

 Ar 1866, då vid valet stor röstsplittring egde rum, erhöll Akppe åter flertalets 

 röster. Ar 1869 af sade han sig det honom då tillerkända tredje förslags- 

 rummet. 



Sin profession äfvensom dekanatet skötte Arppe ända till år 1861, då 

 han begagnade sig af rättigheten att vara befriad från föreläsningar och exa- 

 mina. Vid prefekturen för laboratoriet kvarstod han emellertid till år 1867, 

 hvarjämte han intill samma tid skötte i)rofessionen i mineralogi och geologi. 



Med nit, kraft och samvetsgrann ordentlighet handhade Arppe sitt värf 



