14 P'dv. Hjelt. 



såsom rektor för universitetet. Såsom ordförande i konsistoiium fylde han väl 

 sin plats och såsom administratör vann han allmänt erkännande. Att emeller- 

 tid opinionen bland hans kolleger efterhand blef för honom mindre gynsam än 

 den tidigare varit, berodde närmast på att han, understödd af det stora för- 

 troende han åtnjöt hos grefve Akmfelt, icke sällan å högre ort genomdref 

 sina åsikter och önskningar, äfven då de icke omfattats af konsistorii tlertal 

 och äfven i fall, då deras idealiserande för honom innebar eller syntes innebäi'a 

 personlig fördel. Bland för universitetet betydelsefullare genom hans initiativ 

 och under hans rektorat tillkomna åtgärder må nämnas det efter många och 

 långa öfverläggningar och kollegiala strider beslutna uppförandet af den nya 

 musei- och laboratorii byggnaden, i afseende å hvilken för öfrigt Arppes åsikt 

 å högsta ort blef gällande. Konsistorii flertal hade velat genomföra lietydande 

 reduktioner i den ursprungliga planen för byggnaden. Under de senare åren 

 af Arppes rektorat var hans ställning till censurinstitutionen egnad att allvar- 

 samt rubba den inflytelserika position han vid universitetet intog. 



Af studenterne var Akppe respekterad på grund af den kraft och rätt- 

 visa han i sitt embête ådagalade. Men populär var han icke. Hans styrelse 

 bildade ett starkt afbrott mot hans föregångares milda, paternela regim. Arppes 

 yttrande till en studiosus: „När universitetets rektor uttalar en önskan, betyder 

 det för studenten en befallning", är i detta afseende betecknande. Vid de 

 förvecklingar, som uppstodo med anledning af några studentmöten i slutet af 

 år 1866 och början af år 1867 och ledde till disciphnskommissionens sam- 

 manträdande och tre studenters relegation, föreföll väl Arppes uppträdande för 

 mången nog strängt men för orättvis hårdhet kunde han icke förebrås. Ehuru 

 han icke i det yttre visade den förtroendefulla hänsyn och det öfverseende 

 med ungdomsentusiasmens små öfverilningar, som studenterne ofta funnit hos 

 sina rektorer, så hyste han likväl en uppriktig välvilja för den akademiska 

 ungdomen och ett deltagande intresse för dess sträfvanden. Derpå var han 

 under sitt långa rektorat i tillfälle att lemna många prof. Nämnas må en- 

 dast, att det var han som år 1866 väckte förslag om studentafdelningsinsti- 

 tutionens återupprättande och att han deltog i utarbetande af det förslag i 

 saken som sedan omfattades af konsistorium och den 12 mars 1868 vann 

 nådig stadfästelse *). 



*) Vid den middag universitetet liöll för Abppe såsom afgående rektor liade konsistorii 

 festskald, B. O. Lille, strängat sin lyra. Han tolkade måhända riktigt mångens tanke och öfver- 

 tygelse, då han, syftande pä Arppes förhållande till den studerande ungdomen, sjöng: 



För sträng som styresman du väl fått heta 

 Var viss att dock hur dagens domslut äfven föll 



