f/\1J 



i>OLYTRICTlUM COMMUNE, 



smäiiingom upphojes på sin egen stjelk (seta) (.1) och vin* 

 ner omsider sin mognad betäckt af nämde mössa (f) , samt 

 derunder af e!t eget lock (opercnlum) (e) , som meren- 

 dels begge affaJla (utom hos Jordmossan,, Phascum), då 

 de mognade fröna kringspridas. 



Bjurnmossan (^egentligen så kallad, ehuru flere arler 

 kunna derunder begripas ulom Pol. commune, såsom P. 

 aJpinum, arcticum longisetum, formosum, juniperinum) 

 den allmännaste växt i sidländta skogar, skogsängar och 

 kärr, tillskapar icke sällan de vidaste och ibland alnsdjupa 

 ti^f^vor, ymnigast i de nordligaste provinserna, der Björnen 

 väljer den till inbäddning nnder sitt hide om vintern, och 

 den i allä^snaste ödemarken vandrande La]ipen till sin 

 beqvamliga säng. Om den samlad rensas och piskas^ kan 

 den nyttjas i taglets ställe till madrasser och dynor. Sam- 

 manbunden brukas den i Vestergotland till ugnsqvastar, 

 och som hackelse till foder åt hästar i Bohuslän, då an- 

 nat grönt tryter. De sägas också med begärlighet förtä- 

 ra den. 



Denna hushållsnytta är dock ringa mot det ogagn, 

 som Björnmossan genom sitt innästlande gör på stäLen 

 som för säds- och gräsväxt kunde användas. Sidländta 

 orter kunna dock genom dikning derifrån befrias, då till- 

 lika i torr sommar moss-vallen afbrännes, eller mossen 

 medelst en egen plog hopharfvas eller med myllan sam- 

 manskyfflas i högar hvilka med mellaniörd gödsel böra 

 hopbrinna. Landet plu^kures emedlertid flera gånger ocU 

 ansas samt sedan med säd eller höfrö besås. 



Hos äldre Aiiktorer finner man äfven läkande egen- 

 skaper tillagda Björnmossan, såsom att dekokten deraf 

 lUvertes brukad fastade håret och förekom flintskallighet 

 (Apulejus); och invertes botade lungsjuka (Diltenuis) ; dref 

 urin och sten; upplöste skrofulösa svullnader, och man 

 Lar velat påstå att den gjort underverk i håll och sting 

 (Tournefort) , och med rödt vin blandad stillade våldsam- 

 ma reningsflöden. An i dag anses denna mossa i Mähren 

 som ett naturens under för sina förmenta dolda egenska- 

 per, och brukas af hopen som ett trollmedel, äfven att 

 strö under vaggan mot hexor och sj)öken. 



Tab. — hg. a. föreställer mossan i nat. storlek — b. 

 ett hanneslånd med fortskjulande stam. — *. öfvexsta de- 

 len ell. stjernan utbredd. — c. en kapsel i nat. storlek — 

 d. förslorad med affallit lock, att tänderne synas samt 

 hinnan som förenar dem — e. locket. — f. lufvan — g^ 

 toppen af ett hanneslånd öppnad, att Frömjölssäckarne 

 syaas -— h. toppen a( cit honståad i ett blad förstorad. 



