1 03. 



rOPULUS TREMULA. 



de ock kunna användas lill läd^erberedning. Torkacl skall 

 den brinna väl och kunna nyttjas lill bloss. Löfven böra 

 samlas vid midsommar eller mot hösten, och då strykas af 

 qvistarna som ej böra albrytas; de kunna äfven strax efter 

 de affallit upphämtas, torkas och förvaras. Ett stort träd 

 gifver vid pass en tunna afstrukna löf, som värderas lika 

 med 2 Lisp. hö; och således kunna loo träd giJva vid pass 

 lika mycket foder som utgöres af 3o lass hö. Nästan allt 

 sLigs boskap och i synnerhet Hästar, äta gerna Asplöf och 

 må deraf mj-^cket väl ; men ullen säges lossna då fåren fo- 

 dras för olta dermed. feden är li\it, lätt och lös, skadas 

 sällan af mask och ruttnar långsamt; devföre tjenar den 

 såsom timmer till byggUdder vid viillcn, i källrar, till tak, 

 gärdsel och dylikt; äiven i vatten, men ej i brunnar, eme- 

 dan vattnet får osmak; dessutom till allt som bör vara lätt 

 eller löst och mjukt att föraibeta. Barken bör saltiden 

 eller genast då trädet falks, aflagas. Bildhuggare bttjina 

 sig af veden, och i Vestergötland göras hjul med -f alns breda 

 lötar af Asp, hvarmed lass dragas eller köras Cfver sänka 

 ängar eller kärr. Vid glas-slipning nyttjas Asp lill poler- 

 trissor, och som trädslaget föga ändras vid olika vännegra- 

 der, så ijenar det till wrppridlar och flera dylika arbeten. 

 "Vid förbränning sprakar det, gifver ringa värme, nästan inga 

 kol, men askan tjenar lill lut- och såpsjudning. Syrsor sägas 

 sky spislar der Aspved brännes ; och grön bark tros halva 

 samma egenskap. Om legel brännes med färsk Aspved, 

 säges ytan öfverdragas med blå glasur, få vackert utseende 

 och bli varaktigare. Gamla Aspstammar ha en svart rand 

 på norra sidan. Deras roller som räcka 5 — 4 fauuiar fråa 

 stammen, hindras med diken att intränga i ängar m. m, 



Xab. — fig. a, honblomster med fruktämne och hå- 

 ningshus — b. ett fjäll af honhänget — c. en ståndare 

 sedd på sidan — d. densamma sedd uppifrån — e. han- 

 hängets fjäll — f. hanblomster med ståndare och hånings- 

 lius — g. en qvist af hanträdet då det blommar — h. en 

 dylik af honträdet — i. en qvist med löf. 



