I ID. 

 SPHAGKUM CAPILLACEUM & C YME I FOLIUM. 



des beredes ängsmaiken der fordom otillgängliga kärr och 

 djupaste dybotten varit. Detta befordras än vidare sedan 

 kärren blilVit behörigt utdikade, genom Mossans hopka- 

 stande i högar att till mylla upplösas och genom gödsel- 

 ämnens tillblandning bördig göras. 



I Lappmarken finna dess åboer i den torra Rödmos- 

 san ett dem af naturen beredt medel till mjuk och len 

 blöja för de späda barnen. 



Loka Gyttja så väl känd för sin nytta vid vissa bad- 

 ningar, är till det mesta icke annat än denna Mossa lör- 

 multnad. Den lägges våt och kall på vattenakliga svullna- 

 der i fötterna, som dock med varsamhet bör brukas. 

 Gyttjan bör tagas på något djup, der icke spår af grenar 

 och blad finnes. I nödfall kunna de upptorkade och till- 

 hårdnade Mosstufvorna såsom bränsle användas. 



Ännu ett begagnande af Mossan är icke mindre vig- 

 tigt, neml. såsom hästfoder. Sedan nattfrosterne om hö- 

 sten infallit, hoprafsas den i stackar som man låter sam- 

 manfrysa; st3'cketals hemföres sedermera dessa, då varmt 

 vatten gjutes på de sönderdelade Mossklimparne^ som be- 

 strös med några göpnar hackelse eller hafra. — Hästar 

 sägas äta den gerna och bli feta deraf. — Dock rådes att 

 tillse att icke en mängd af Daggörten (Drosera) finnes 

 ibland Mossan, emedan denna anses för de flesta kreatur 

 och i synnerhet hästar skadlig. 



Tab. — fig. a. Sph. cnpidacenin i naturlig storlek — 

 b. en del af stammen något förstorad — c. Sph. cymbifo- 

 lium äfven i naturl. storl. — d. en gren större gjord — 

 e. en hannknapp omgifven med sin safttråd — f. pistillens 

 form — g. en kapsel — alla mer ock mindre förstorade. 



