1 1 8. 

 AQUILEGIA VcLGARis. 



Akleja. Akcrlcja. Tyska hlochor. Pä Finska: RjipnlinrnofiOi 

 Örlstjelken och Bladen äro släta och utan hår. 

 Håriins^s/itiseii inåt krökta, knappt af blom- 

 bladens längd. 



Linn. Fl. Sn. p. i86. Cl. iZ. PoLT^tANDn. J^gyn. L-lf. Sr. Fl. s. »ar. 

 Kl. g. MÅNG M vNNiNG A.R. 5— 5:qvinii. Fisrhcstr. Ekon. Dikt. I. -s. i5r, 

 i>/wrA App. Med. T. 3. p. i. P/tarm. A(|i.il. ae Sem, Herba , Flores» 



A, 



k.klejan planteras så allmänt i trädgårdar för prydnad, 

 att den knappast anses mera som en inhemsk växt; den 

 finnes likväl vild i Skåne och VesterGölIand. Blommorna va- 

 riera myckel; äro mest blå, men älven purpurröda, vio- 

 letta, ljusröda och hvita ; stundom utan liåningshus och 

 sa dubbla alt man räknar 6 — 8 strutformiga blomblad, 

 stuckna liksom det ena i det andra. Roten är mångårig 

 och knölig (luberosa). Växten är upprätt, r ell. i } aln 

 hög, något grenig och bladig. Ptotbladen ha längsta blad- 

 stjelkarna, äro dubbelt Sdeiade (biternata), med nästan 

 vigglika, flikiga småblad, som äfven ha bladstjeikar ; de 

 öfra bladen äro Sdelade (ternala) och de öfversta ha he- 

 la småblad. Blommorna sitta i form af blomriiska i top- 

 pen , hänga nedåt , äro utan blomfoder med 5 blomblad, e- 

 mellan hvilka sitta 5 strutlika håningshus, som äro kroki- 

 ga och trubbiga. Fröhusen likna skidor och äro 5 särskil- 

 ta för mänga frö, hvarföre växten ibland naturl. örlfloc- 

 karna räknas till den, som har mänga skidiika fröhus 

 {MtiUiMlujui^ LiNr<.), och som anses något giltiga. Den 

 blommar i Juni. 



Då nästan allting skulle försökas till läkmedel, blef 

 ej heller Aklejan förgäten, och hon /ick äfven ell rum i- 

 bland Apoteksväxterna. Fröen berömdes då mot utslag, kop- 

 por, mesling, elaka sär i hulvudet m. m., och gåfvos in- 

 verles såsom emulsion (se N;o 8) eller högst till i drakma 

 i pulverform. Om fröen äga någon kraft att öka försva- 

 gade lifskraiter, så torde de väl på detta sätt kunna be- 

 fordra '.Uslaget och säledrs kanske någon gång räddat en 

 sådan sjuk ifrån döden. — Flera vittnesbörd, bland hvilka v. 

 Linnés är nog alt anföra, bestyrka likväl, att förstör dosis 

 af Iröen, hcir dödat ell barn, — Blå färg torde af dtnn^s 



