119. 



LYCOrODlUM SELA 00. 



Sjmnerliet Z trubbiga mörkgröna blad. — Efter vissa år* 

 förlopp, då roten blir lör gamma] ^ gulnar vuxtett ock 

 dör ut. 



Lvsluminern har vidrig, men livavken bäsk ell. skarp 

 smak. Invertes nyttjad orsakar den kr.ikning och laxera-..- 

 häftigt; är således ett farligt medel och, utom i husmedi- 

 sin, knappt nu mera i)vuklig. Den troddes kunna rrsfjka 

 jnisslall, och var derfure en tid förbuden att sä'jas till 

 misstänkta pei-soner. Böndeme på åtskilliga orter, nytija 

 den i form af dekokt ell. som té , såsom afiföi-ande; nui 

 i dosis, som icke vftl är bekant, bör man vara försigfig. 

 Åtskillige inbyggare af fjälitrakter skola l^ruka dekoktcn, 

 förmodligen till kräkmetlel, då de frukta sig hafva fått 

 gift invertes. — Emot ohyra lios Boskap, Hästar, Svin m. m. 

 skall dekokten till tvättuing vara ett godt och säkert me- 

 del, ocJi kokas af somliga tillsamman med hartsfulla (kå- 

 diga) furustickor. Men att i samma afsigt nyttja den lör 

 inennLskor, är farligt, emedan hufvudet skall deraf lida. 

 På blånader efter fall och stötar, är dekokten till omslag, 

 filler att tvätta med,- ett berömdt fördelande medel. 



Tab. hg. a. ett blad med sin frökapseL — b. detsam- 

 ma förstor. — c. och d. visa på olika sidor ett af de 

 lYiest i toppen sittande utskott. — e. ett dylikt som böljat 

 siå rétter; alla i naturl. storlek, 



