rnUNUS PACUS, 



liknar nägot den af bittermandel; den yttre såsom mest 

 harls.iklig, är bäst. De kokl pä bark, siimlad vintertiden, 

 ar rudaktig, och meva samnifindrrigande ; på soniinar- 

 bark är den blekgul och bäsk. Den har ofta botat frossor, 

 ooh ges i pulver liksom kina, ibland i iörer.ing ined sal- 

 miak, eller ock diickes af dekokten pä barken , efteråt. 

 Tiil 6 — 8 nns al' torkade barken, tages on kanna vatten, 

 som iakokös till h;ilften, silas och förtrires till ett qvarter 

 ojii dagen, i 4 j)ortioner. Detta nitiicl skall ock kun- 

 na b) ukas mot skörbjugg. Af ovana gör det i början stun-< 

 dom äckel. Aled dekokt sägas äfven vissa iindiig?» vene- 

 riska åkommor i Finland vara l>otade, mun qvicksilfver 

 medel torde tillika dertili vara nödiga. Dr. Lundmark 

 har dock med förmån användt dekokten i bad, till lin- 

 dring af plågorna, förr än meikurialmedlen hunnit fuU- 

 komligen bota dpf onrla. Btirpn äta<! af barn, stundom 

 begärligt med litet salt , men äro syrliga och något äckli- 

 ga. I Finland användas de mot rödsot af bönderna; men 

 böra brukas med försiglighet. Lagda på vin torra eller 

 färska med sönderstötta kärnor, fås Häggbärs-vin, likt körs- 

 bärs- vin och af mänga mycket omtyckt; och destillerad» 

 med bränvin fås en dryck, som har lukt och smak afv/Per- 

 siko bränvin, L vilket dock, kanhända, ej bör nyttjas för 

 ofta eller i stor dosis. Få de undergå gäsning gifva de 

 af 36 kannor, vid pass 9 qvarter bränvin, och brukas 

 dertili mycket i Ryssland. Åtskilliga djur sägas må illa al; 

 bären. Sådda då de äro väl mogna, som sker i Septem- 

 ber eller Oktober, fortplantas trädet latD^ med dem. 

 I upp- och nedvända grästorfvor nedstickas kärnorna i 

 mullen i — 2 tum djupt, då de sedan om våren uppkom- 

 ma. De kunna ock sås på trädgårdssängar och sedan ut- 

 flyttas. Skola kärnorna eller stenfrukten förvaras öfv^r 

 vintern, måste det ske i torr sand, och kallt, ej fukiigt 

 riim, annars g\'o de ej första året. Genom ro' telningar, 

 som tagas vid gamla stubbar och träd, iortplantas Häggca 

 -äfvea. Veden är hvit och böjUg. 



Tab. — fig. a. ett förstoradt blomblad. — b. försto- 

 rad pistill. — c. förstorad ståndare. — d. en förslorad 

 blomma med afplockade blomblad. — e. kärnfrukten eler 

 nöten hel. — f. f. nötens 2:ne halfva skal. — g. kärnjn 

 gom legat i nöteu. — h. fruktklase; dessa i öaturlig storiej^. 



