I a i. 

 CHiVEROPHYLLUM Sylvestee. 



Hundloka. Ilundhax. Hitndhtixa. Spåht(ir. Hnnd- 

 kuinniin. f^ildhinnviil. På linska : Kuira/iputhi. 



Orlstjelken är långsefter strimmlg och rafflad, 

 med något liksom uppsvällda knä. 



Linn. Fl. Su. p. g^. Cl. 5. Pejitandria. 2:gyn. (llmbellatae.) EJusd. 

 SliånsKa Resa, s. 267. Lilj. Sv. Fl. s. 123. Kl. 5. Fem m ännin g a n. (Pa- 

 r.iso!lblnmmor). K. Vett. Ahad. Iland). 1742, s. 57. — 1747- s. 78- Rolft. 

 Hush. Mag. s. 484- — Mun . App. Med. T. i. p. 235. Vharm. CIcutaii:e 

 Herb a. 



JL JLuncUokan är en allmän växt i trädgårdar, på åkerrenar^ 

 vid b)'^ar och hus , på bördig och god jord. Dess tapp- 

 lika rot, som af Anktorerna kallas troligen rättast mång- 

 årig, anses älven att vara aårig eller ock ärig. Ortstjel- 

 ken kan bli i — a alnar hög, är grenig, bladig, nedtill 

 fint luden och liksom svallen nedanför de korta och ut- 

 vif^Igade bladstjelkarnas fäslen. Bladen kallas Slaldigt penn- 

 taggade (tripinnata), med spetsigt inskurna småblad. Pa- 

 rasollställningarna silta i toppen med hvita blommor och 

 aHangt eliiptiska, otydligt strekade^ trinda, släta och hår- 

 fria frö. Småsvepen (involiicella) äro äggforuiiga, hinnak- 

 tiga, 5bladiga, nedböjda och håriga i kanten, Jimi och 

 Juli månader är dess blomningstid i Sverige. 



För sin likhet, i synnerhet med Konieörten (Con. ma- 

 cnl.) och obehagliga lukt, har denna äfvcn blii\it niiss- 

 tnnkt, men inga kända iörsök liafva hiuilis bevisat dess 

 skadlighet. Såsom foder bergås Hundlokan och ätes af 

 boska])en både färsk och torkad, kan hända mindre ger- 

 na , nun dock utan alt må illa deraf. Egentligen såsom 

 färgväxt, lar den här ett rum. Förrän blommorna hunnit slå 

 ut, afplockas de med parasollställningen och toikas, samt bru- 

 kas att dermed fästa gul färg på ylle. Godset betas först i 

 alnnvatlen och kokas sedan med Hundloksblommorna, samt 

 sköljes slutligen i kall lut; ju starkare lut man nyttjar, 

 och jii oftare godset deri sköljes, desto vackrare blir fär- 

 gen; men för hvar gång måste tagas ny lut. — I stort 

 kan hela växten anviindas och ger äfven grön färg. — Med 

 kalk i alkokct ])å växten betsas flera trädslag vackert gula. 



Tab. — /ig. a. förstorad blomma, — b. frö i naturlig 

 stoilek. — c. rotbliid. 



