125. 



BOLETUS Igniarius. 



Fnösk-ticka. Pä] Finska: Taula-kääpcL 

 Koiranluio/w. 



Har ingen Svampfot ^ liknar en kudde eller 

 dyna, är slät, fast med något våglg yta, ocli 

 har inunder fina pipiga perpendikulära hål. 



■Lhin. Fl. Su. p. 4,: i- Cl. 24. CnYPTOO.VM. Fungi. Lilj. Sv. Fl. S. 

 «52. Kl. i6. LÖNNGiiTÉ. Svaninar. Murr. A^f. Med. T. 5. p. ^^U 

 lohann. Agar. (^uei-o. 1, hg. chirurgor. 



P 



å åtskilliga slags trädstammar, förnämligast och kaliska 

 endast då de af röta äro angripna, växer Faösktickan nog 

 allmän, men har hvarken fot, såsom en del andra svam- 

 par, ej heller rot. Den träffas på åtskilliga trädslag, men 

 mest på Bok och Björk och sitter på sjelfva stammen, eller 

 på stubbar, som stå qvar efter fällda träd, samt tränger ofta 

 teml. djupt in genom barken i vedaktiga fibrösa delen af trä- 

 det; den varar Hera år och kan växa till storlek af nära } alns 

 diameter, rärgen är på gamla ofvanpä gråbrun med, 

 mörkare eller ljusare bälten, och inunder hvitgrå. De unga 

 äro nästan klotformiga och utan lydliga pipor i undra ytan& 

 Svampen liknar en häslhof, emedan den är rundad i form 

 af en halfcirkel och fästad vid trädet med sin raka sida, 

 hvilken är tjockast. Hvart år visar sig nya tillväxten, som 

 sker nedåt, liksom med ett nytt lager, inunder, hvarvid. 

 det understa alltid är bredast och utgör på ri>ndade 

 kanten den tunnaste delen af svampen. Den omgifves 

 på sin. öfra sida med en hård barklik skoi~pa, luidtr 

 hvilken ett mjukt svampaktigt väsende ligg^^rj och un- 

 derst finnes ett lager af rätt uppstående pipor, hviika i 

 lekans jerrna yta öppna sig och lia der ingen bark. Des- 

 sa pipiga hål utgöra kännemärket för Pipsvnmparna till 

 skillnad frän dem, som ha skifvor, ådror, piggar, nälfor- 

 mig yta o. s. v. Inom piporna, fredade för regn genom 

 sitt läge, förvaras fröen, likasom emellan lamellerna hos 

 skifsvamparna (N:o 28. loS.). 



Om varmt vatten slås på färska svampen svartnar det 

 ej al tillblandad jernvilriol, och visar således intet spår 

 på sammandragande ämne. För lång tid tillbaka har den- 

 na svamp nytijais emot blodflöden och till äådaHt l«-- 



