is8. 

 BETULA Alnus. 



A L. Alle. Ålder. TJllra. Pa Finska : Lappa, 

 Pä Lappska : Leipe. 

 LÖfven iiro niistaii runda, något trubbiga emot 

 ändan och i kanten naggade. Blomhängens 

 stjelkar äro greniga. 



Linn. Flora Sv. p. 55ö. Cl. ai. Monoecia 4:anilr. LilJ. Sv. F). .<:, 

 p.go. Kl. 13. Sa 51 KULLE med åtskilda han- och honbloiti. på samma träd 

 (Diclinia). K. Vett. Ak. IlanJl. 174a. S. aS. 1745 s. 246. 1747, s. i54. Murr. 

 App. Med. T. I. p. 7a. Kahn Disp. om Cajaiieb. Län s. 53. Linderh. 

 prakt. hand-Lexic. &c. s. i3. Phann. k]i\\ Folia. 



hrädet växer helst på sidländ iordmrm, men äfven på 

 torrare ställen; är skild ifrån .^/Y•«/^ (Bet. incana) , som har 

 spetsigare, ljusgrå och klibbiga iöl". Alens kända arlförrin;- 

 drini;aräro: en lågstammig med I5f som likna både Oxeht* 

 (N:o" 4(S) och Alens ; en annan med nästan peimraggade , spet- 

 siga och mycket klibbiga löf , som likna Eklul (N:o yS). Dess 

 blomhängen äro lur han- och lionblomster, likasom Björ- 

 kens (N:o 80), åtskilda. Alen blommar i Apr. ell. Maj , fast- 

 än dess han- och honliängen synas redan hösten för- 

 ut. Hannarnas kungen bestå liksom af många skilda smä 

 blomklasar (fig. a.), af hvilka hvardera har ett gemensamt 

 blomloderijäli, som innesluter 3 bioraster: dessa bestå af 

 3 små fjäll, 4 ståndare, lika många blomblad (lig. b.), dock 

 äger medlevsta blomstret blott a fjäll ^ 5 ståndare och 5 

 blomblad. Hanknapparne äro enkla. Honh/ingen utgöra, då 

 de äro mogna, rikliga kottar, som under blomningen in- 

 om hvart stort fjäll, hj^sa a fruktämnen, hvardera nied 3 

 pistiller och a småfjäll (fig. c). I stället för det tunna släta 

 fjället \\\g. c.}, får mogna kotten, liksom Tallen (N:o 91), 

 ett helt och hållit förändradt (Hg. e.), och frukten blir tii 

 liten ÄÖl med kärna (fig. f. och g.), som mognar i Sept. 

 ell. Ökt. Således är Alen i anseende till blommorna skild 

 ifrån Björken, genom enkla hanknappar, nötfrukt och qvar- 

 sittande koaar, hvarföre den som behagar, skulle derat' 

 kunna göra ett eget slägte. 



Hofråd. MuRRAY berömmer mycket Allöf till om- 

 slag, att dcrmed fördrilVa mjölken hos mödrar, som 

 ej vilja ge di. De sönderskurna lölVen värmas på en 

 talliik och pålägg.Ts ljumma; i början kan litet körvel 

 tillblandas. Det berättas att de skola gagna motinllam- 

 merade bnlnader och frätsår, om de bultas och läggas pA 

 sjuka stället. Finriarne pläga tuogi Albark och lilet Videbark^ 

 samt blanda detla med rågmjöl till omslag motPiosen; och 

 Lapparne sägas tvätta barnen i Albarksdekokt , då de b^i- 

 sväras af klåda i huden. — Bärlien hyser mj-cket samman- 

 dragande iimne. Kokad med jernvitriol och bresilja svär- 

 tar den skinn, ach med jevnhailig gyttja cll. kärrjord, yfc» 



